н/п 3/174/168/2025
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Данилюк Т.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 185, 173 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 641572 від 08.03.2025, 08.03.2025 о 09:25 год., ОСОБА_1 перебуваючи в м.Вільногірську Кам`янського району Дніпропетровської області по вул. Центральна, 61, під час складання адмінматеріалів на ОСОБА_2 втрутився у виконання службових обов`язків, схопив за формений одяг підполковника поліції ОСОБА_3 , повалив на землю в результаті чого забруднив формений одяг та висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейського

Дії ОСОБА_1 , посадовою особою кваліфіковано за ст.185 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 641573 від 08.03.2025, 08.03.2025 о 09:25 год., ОСОБА_1 перебуваючи в м.Вільногірську Кам`янського району Дніпропетровської області по вул. Центральна, 61, у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою у бік працівника поліції начальника СП підполковника ОСОБА_3 , чим порушував громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 , посадовою особою кваліфіковано за ст.173 КУпАП.

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025, справи про адміністративні правопорушення ЄУН 174/461/25 (н/п 3/174/168/2025) відносноОСОБА_1 по ст.185 КУпАП та 174/462/25 (н/п 3/174/169/2024) відносноОСОБА_1 по ст.173 КУпАП були об`єднані в одне провадження. Справі присвоєно ЄУН 174/461/25 (н/п 3/174/168/2025).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи судом.

Так, протокол про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст.256 КУпАП та в ньому має бути зазначено, в тому числі: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким, за змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257 КУпАП, і визначаються межі судового розгляду по справі, тобто питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Дослідивши письмові матеріали справипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП)» випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Кваліфікуючою ознакою цього правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка засвідчує явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

При цьому суддя звертає увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст.185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

В той же час, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у складеному відносно ОСОБА_1 , протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки ст.185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано яке правопорушення вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Ці обставини свідчать про те, що поліцейським СРПП ВП №4, не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 , саме 08.03.2025 перебував при виконанні службових обов`язків. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження, так як об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не встановлені, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винної поведінки не надано, а відтак його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому, в межах складеного протоколу, склад правопорушення, передбачений ст.185 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Щодо факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, то дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, ст.173 КУпАП, передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, свого протистояння іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв особою, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст.173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими спеціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи як «дрібне хуліганство» необхідно наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст.173 КУпАП як «громадське місце».

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. Зокрема, під`їзди, підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та вокзалів.

Крім того, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Разом з тим із самого протоколу не вбачається, що події, що мали місце на вулиці відбувалися саме в громадському місці, що виключає в даному випадку таку обов`язкову ознаку дрібного хуліганства як публічність з ознакою явної неповаги до суспільства та порушення громадського порядку і спокою громадян. Суддя вважає, що якщо діями ОСОБА_1 , було порушено громадський порядок і спокій громадян, то до матеріалів справи за ст.173 КУпАП, працівнику поліції необхідно було б долучити пояснення свідків, громадський порядок і спокій яких було порушено, які в даному випадку відсутні.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суб`єктивну сторону правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки не зазначено мотив його дій (з хуліганських спонукань, на ґрунті особистих неприязних стосунків тощо) та форму вини (умисна, необережна).

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження, так як об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП не встановлені, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винної поведінки не надано, а відтак його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому, в межах складеного протоколу, склад правопорушення, передбачений ст.173 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.ст.40-1,173,185, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя підпис Т.М. Данилюк