Справа № 484/1122/25
Провадження № 3/484/727/25
Постанова

іменем України

21.04.2025 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., розглянувши матеріали по адміністративній справі, що надійшли від Первомайського РВП ГУНП України в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, освіта середня, одружена, має на утримані двох малолітніх дітей, не працює, проживає та зареєстрована АДРЕСА_1 , 20.05.2024 року та 22.04.2024 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області справа 484/2196/24, справа 484/1107/24

про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст. 184 КУпАП

встановив

згідно протоколу від 21.02.2025 року Серія ВАД №609811 складеного інспектором ЮПСП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області А.Антонюк громадянка ОСОБА_1 , 29.01.2025 року ухилилась від виконання передбачених ч.ч.1,2 ст.50 СК України обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не виховує сина в дусі поваги до прав та свобод інших людей і в достатній мірі не піклується про його духовний та моральний розвиток, а саме: має девіантну поведінку, грубо порушив правила поведінки в закладі освіти і вживає нецензурну лексику, розмальовує свої руки та шкільне майно, забороненими нациськими символами, задирається до інших дітей, проявляє агресію, палить електронну цигарку в закладі та на території, відкрито виявляє неповагу до учасників освітнього процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, суду пояснила, що батьківські обов`язки по відношенню до свого сина ОСОБА_3 вона виконує у повному обсязі. 19.04.2025 року звернулась до психолога разом з сином з проблематики психологічного стану сина, через скаргами на некоректне ставлення з боку вчителів. Вважає, що вчителі проявляють булінг до її сина.

Представник Т.Цехотська просила закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Наведені факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо вони не дають суду змоги однозначно оцінити дії такої особи, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 184 КУпАП, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу цього адміністративного правопорушення, а саме у протоколі не зазначено, які саме батьківські обов`язки, що встановлені ч.ч.1,2 ст. 150 СК України, не виконувала ОСОБА_4 .

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Разом з тим, під час складання протоколу відносно ОСОБА_4 не конкретизовано, у який спосіб остання, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина, та яких саме обов`язків вона не виконала.

У протоколі, складеному щодо ОСОБА_1 , не визначено, які саме її неправомірні діяння свідчать про ухилення від батьківських обов`язків.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд звертає увагу на те, що статтею 184 КУпАП передбачено відповідальність за незабезпечення батьками умов для виховання дітей, тобто не результат, а сам процес, однак у протоколі про адміністративне правопорушення вказані посилання відсутні.

Крім того, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ситуація яка відбувається в школі, де навчається неповнолітній ОСОБА_2 , жодним чином не свідчить про ухилення ОСОБА_4 від своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Матеріали справи містять інформацію, про те, що мати постійно проводить відповідну виховну роботу з сином, а той факт, що це не дає ніякого результату, не може свідчити про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення за ст.184 КУпАП.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту саме ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її неповнолітнього сина.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, у тому числі пояснення свідків, вчителів тощо, які б із достовірністю свідчили про легковажне чи байдуже ставлення ОСОБА_4 до поведінки свого неповнолітнього сина та неналежне виконання нею своїх батьків обов`язків.

Також відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про неналежне спостереження ОСОБА_4 за поведінкою сина ОСОБА_3 та відповідністю такої поведінки нормам життя суспільства, що призвело до вчинення останнім будь-яких правопорушень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять таких доказів, які б із достовірністю свідчили про те, що подія, яка відбулася 29.01.2025 року у ЗОШ № 5 м. Первомайська, стала наслідком саме невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 у розумінні ст. 184 КУпАП.

Таким чином наявними в справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту ухилення ОСОБА_4 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, що в свою чергу не надає можливості зробити висновок про наявність в її діях складу правопорушення за ч.2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а наведені у постанові суду докази не містять у собі достатніх даних про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП справу слід закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст.184, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП

постановив

провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП закрити за відсутністю в діях останньої події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя