Справа №578/353/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Зеря Ю. О.
Номер провадження 33/816/169/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 578/353/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 05.07.2024, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки відсутні докази на підтвердження правомірності зупинки т/з під його керуванням і постанови про накладення стягнення за порушення ПДР, у зв`язку із цим вважає незаконними усі подальші дії поліцейських. Час проведення огляду за допомогою Драгера зафіксований на боді-камери різниться з часом наведеним у акті огляду та чеку Драгера, в протоколі та акті огляду ознаки сп`яніння йому не повідомлялись, час вручення акту огляду різниться із часом зафіксованим на боді камеру. Вважає безпідставною відмову поліцейських продути ще раз в прилад Драгер, примірник акту огляду та чеку Драгер, які долучені до матеріалів справи не є ідентичними з наданими йому примірниками, права йому не роз`яснювалися. Відеозаписи, на якій послався суддя не є оригіналами, тому не відповідають критерію електронного доказу.

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 05.07.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 15.04.2024 о 08-40 на а/д поблизу сел. Краснопілля Сумської області ОСОБА_3 керував т/з Volkswagen Transporter, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння за згодою пройшов на місці зупинки т/з за допомогою приладу Драгер 6820, результат позитивний 0,44 проміле, з яким водій не погодився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 006481 від 15.04.23024, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, не погодившись з результатом огляду на місці зупинки т/з за допомогою приладу Драгер, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- роздруківкою результатів тестування «Alkotest 6820», згідно якого показник алкоголю у водія ОСОБА_3 15.04.2024 становив 0,44 проміле, з якими останній не погодився (а. с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_3 пройшов огляд на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу, результат огляду 0,44 проміле. З результатом огляду ОСОБА_3 не погодився (а. с. 3);

- відеозаписами подій правопорушення з технічних засобів поліцейських, згідно яких був зупинений т/з під керуванням водія ОСОБА_3 , виявлення у нього поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки т/з, результат огляду 0,44 проміле, не згода водія ОСОБА_3 з результатом огляду, але відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, а також складання відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 9).

Оцінюючи наведені вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського та у постанові судді присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 імперативних вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що підставою для притягнення водія т/з згідно із законом до відповідальності є підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія т/з із результатами такого огляду. Водій т/з, що висловив незгоду результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія т/з в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 5, 7, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

Відеозапис подій наведеного вище правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських щодо забезпечення можливості проходження водієм ОСОБА_3 огляду на стан сп`яніння в установлений законом спосіб, тому свідома відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в порушення вимог п. 2.5 ПДР у закладі охорони здоров`я (після незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з) цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейськими при складанні протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_3 як учасника дорожнього руху. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно установленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлення останнього з їх змістом.

Із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали адміністративні матеріали, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_3 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.

Вище наведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду на стан сп`яніння, який спочатку був проведений на місці зупинки т/з із відео фіксацією подій правопорушення та застосуванням спеціального технічного засобу, а після незгоди ОСОБА_3 з результатами огляду, останньому було запропоновано проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився, що повністю відповідає приписам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з повинен виконувати, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про безпідставність зупинки т/з під його керуванням, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки поліцейські пояснили водію причини зупинки т/з, зокрема рух т/з поза межами населеного пункту без увімкненого світла фар чи ходових вогнів, а сам ОСОБА_3 після зупинки т/з не заявляв жодних зауважень чи будь-яких претензій до поліцейських щодо незаконності зупинки його т/з.

Крім того, відповідно ЗУ «Про дорожній рух» Правила дорожнього руху України встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України; інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3), а на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому вимога поліцейських до водія ОСОБА_3 про зупинку т/з і проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (після незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з) відповідає легітимній меті та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП), внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цього приводу задоволенню не підлягають.

Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Той факт, що вказаний в роздруківці результатів тестування приладу Драгер фактичний час огляду ОСОБА_3 різниться із часом зафіксованим на боді-камеру поліцейського (різниця складає 3 хвилини) істотно не впливає відповідно ст. 280 КУпАП на встановлення обставин вчинення правопорушення або ж на визнання цього доказу неналежним чи недопустимим, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи містять достатні фактичні дані, які підтверджують як факт керування водієм ОСОБА_3 15.04.2024 т/з, так і проходження ним огляду на місці зупинки т/з із використанням спеціального технічного засобу, а в послідуючому й відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що об`єктивно узгоджується, логічно доповнює та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі.

Здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_3 керував т/з, маючи ознаки сп`яніння, і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав на увагу не заслуговують і задоволенню не підлягають.

Слід зауважити, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння і фіксування фактичних обставин справи на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Враховуючи викладене, сукупність всіх фактичних обставин справи, безсторонній та неупереджений аналіз наявних у справі доказів, яким неможливо надати іншого розумного пояснення, ніж версія уповноваженої особи, яка склала протокол і яка пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до подій, апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи сторони апеляційної скарги про незаконність дій поліцейських.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу акту огляду апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки згідно п. 5 вказаного Порядку результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС; у разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду; акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 006481 від 15.04.2024 акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за формою відповідає Додатку № 2 до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому відсутність у наданому водію ОСОБА_3 примірнику акту огляду про незгоду з результатом та часу вручення акту не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим, оскільки вказані недоліки не спростовують як факт огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки т/з, так і факту не згоди з його результатом. При цьому і протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 був складений саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини водія ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 05.07.2024 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов