ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/440/25

14 квітня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Лісодіда О.В., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого-адвоката Госедла О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, громадянки України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 250996 від 18.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою на словах, чим могла заподіяти психологічної шкоди.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно належним чином. При цьому захисник Лісодід О.В. в судовому засіданні просив розгляд справи проводити у її відсутності.

За приписами ст.ст. 268, 277-2 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подала клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому від захисника поступило клопотання про розгляд справи у її відсутності, суддя прийшов до висновку, що справу можливо розглядати в її відсутність.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Лісодід О.В. в судовому засіданні просив провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що ОСОБА_1 вчинила умисні дії психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , а саме ображала його нецензурними словами та погрожувала йому фізичною розправою на словах, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Її вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведена. Сам протокол про адміністративне правопорушення не містить даним щодо місця та часу вчинення правопорушення. Також вказує про те, що з відеозаписи, долучені представником потерпілого до матеріалів справи, не можна вважати належними доказами по справі, адже з таких неможливо встановити: у який період мали місце події, що зафіксовані на відео, не є можливим встановити ні дату, ні час таких подій, не відображено самої події конфлікту. Крім того вказує, що протягом тривалого часу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо спільного майна та спільного проживання, в ході якого вони постійно висловлюють своє незадоволення один одним, що свідчить про їхні триваючі конфліктні відносини.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_2 суду пояснив, що протягом тривалого часу проживає за адресою АДРЕСА_2 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 . Між ними часто виникають конфлікти у зв`язку із спором щодо їхнього спільного майна, однак саме дружина провокує його на вчинення даних конфліктів та постійно безпідставно викликає працівників поліції. Так, 18.02.2025 близько 07.30 год. його дружина ОСОБА_1 прийшла до літньої кухні, де він проживає, та сказала йому віддати кошти за комунальні послуги. Він віддав їй 1500 грн, однак ОСОБА_1 безпідставно вчинила з ним конфлікт та виганяла його з будинку. Просить притягнути її до адміністративної відповідальності за вчинення щодо нього домашнього насильства.

Представник потерпілого ОСОБА_2 -адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме вчинення домашнього насильства щодо потерпілого ОСОБА_2 , доводиться поясненнями потерпілого та письмовими матеріалами справи. Також вина ОСОБА_1 доводиться відеозаписами з місця події від 18.02.2025. Крім того зазначив, що про скаладанні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не висловила заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про фактичне визнання нею вини у вчиненні правопорушення. Просив визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та притягнути її до адміністративної відповідальності.

Судом досліджено відеозаписи з місця події від 18.02.2025, долучені представником потерпілого, які міститься на компакт-диску «CD-R» (чотири відеозаписи), на яких зображено розмову чоловіка та жінки з працівниками поліції на території господарства, розкидані речі, тощо.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно з ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд за результатами розгляду справи дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів на підтвердження її вини у вчиненні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 18.02.2025 серії ВАД № 250996, ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою на словах, чим могла заподіяти психологічної шкоди, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КупАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п.п. 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

При цьому жодним із досліджених доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , а саме психологічне насильство, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення від 18.02.2025 серії ВАД № 250996.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 18.02.2025 серії ВАД № 250996, що складений відносно ОСОБА_1 , нечітко викладено об`єктивна сторона правопорушення. Зокрема вказано, що ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою на словах. Однак у заяві про вчинене правопорушення та у своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 виганяла його з будинку, що підпадає під ознаки економічного насильства, однак протокол про адміністративне правопорушення таких даних не містить.

Таким чином дії ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають її діям, зазначених у заяві ОСОБА_2 та його поясненнях, тобто не конкретизовані дії правопорушника, що кваліфіковані за відповідною статтею КУпАП, тому вказані обставини не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних щодо місця та часу вчинення правопорушення.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Долучені представником потерпілого до матеріалів справи відеозаписи не є належними доказами в розумінні КУпАП, оскільки з них неможливо встановити: у який період мали місце події, що зафіксовані на відео, не є можливим встановити ні дату, ні час таких подій, не відображено самої події конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Враховуючи вище викладене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного чи економічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Під час розгляду справи потерпілим ОСОБА_2 та його представником Госедлом О.Д. не надано доказів на підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства, які б свідчили про вчинення нею відповідного адміністративного правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно підтверджували вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, при розгляді справи не було здобуто, а обставини на які покликається сторона потерпілого, були в повній мірі враховані судом при винесенні постанови.

Суддя відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не підтверджена належними до об`єктивними доказами по спораві. Тому провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.