Справа № 638/8823/24
Провадження № 3/638/361/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець, водій військової частини НОМЕР_1 , у званні сержант, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №900973, 06.05.2024 року о 11 год. 57 хв. в м. Харків, вул. Новгородська, 4, водій ОСОБА_1 керував тз Toyota Land Cruiser з днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №1300 лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А. Від проходження на місці зупинки тз за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 відмовився, зафіксовано на н.к. 470277, 472503, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, від командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не зможе прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях на території Бєлгородської області.

Також від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шадріна О.С. 16.04.2025 року надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_3 з військової служби або скасування воєнного стану або у разі відмови у задоволенні клопотання відкласти судовий розгляд на іншу дату через оголошення повітряної тривоги. Адвокат обґрунтовує вказане клопотання тим, що неявка ОСОБА_1 до судового засідання перешкоджає суду розпочати розгляд справи та всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

З приводу неявки в судове засідання ОСОБА_1 та клопотання про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступе.

Адвокат Шадрін О.С. у своєму клопотанні посилається на норми КПК України щодо зупинення провадження у справі, оскільки нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до статті 335 КПК України у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Окрім цього, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Також, суд зауважує, що наведені вище положення статті 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався допомогою захисника Прядко О.О., який представляв його інтереси безпосередньо в судовому засіданні.

Окрім цього, ОСОБА_1 скористався своїм правом для надання пояснень та згідно матеріалів справи 03.06.2024 року засобами електронного зв`язку надійшли письмові пояснення останнього, в подальшому згідно заяви поданої 16.04.2025 року ОСОБА_1 просив не враховувати зазначені пояснення, як такі що подані помилково.

Отже, зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі, одночасно враховуючи наявність представників особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокатів Шадріна О.С., Прядка О.О., а також те, що введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у вказаній справі і вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Прядко О.О. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки інспектор патрульної поліції не зазначив в акті огляду кількість проміле, висновок про стан сп`яніння не є обґрунтованим, оскільки законодавством визначено 0,2 проміле, як допустиму норму.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступних висновків.

Під час розгляду справи представником особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Шадріним О.С. заявлені клопотання про призначення по справі судово-медичної токсикологічної експертизи, з метою з`ясування наявності в біологічному матеріалі (крові) алкоголю; направлення справи за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова, а також адвокатом Прядко О.О. заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: інформацію щодо лаборанта, якими саме засобами проводилося дослідження відносно ОСОБА_1 та свідоцтва про повірку в установленому порядку вимірювального засобу. У задоволенні вказаних клопотань судом було відмовлено у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення частини 1, 2 статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог статті 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом досліджено долучений працівниками поліції відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції.

Працівниками поліції була здійснена перевірка документів ОСОБА_1 та під час спілкування з водієм, працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Також під час вказаного спілкування ОСОБА_1 повідомив, що «10 хвилин назад вжив слабоалкогольний напій», що зафіксовано на 02 хв. 45 сек. відеозапису.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та забажав пройти відповідний огляд в медичному закладі, після чого працівниками поліції ОСОБА_1 було доставлено до КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, де було проведено відповідний огляд.

За результатами вказаного огляду, лікарем ОСОБА_4 07.05.2024 року було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно п.3 розділу ІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Пунктом 4 розділу ІІ встановлено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відповідно до п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Згідно п. 15, 16 розділу ІІ Інструкції визначено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Оскільки сторона захисту у своїх запереченням вказувала, що у висновку лікаря №1300 від 07.05.2025 року не зазначено кількості промілей, суд витребував з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» акт огляду №1300.

Згідно вказаного акту №1300 від 07.05.2025 року, у ОСОБА_1 присутній запах алкоголю з порожнини рота; згідно технічного засобу Алкофор 205 №М вміст етилового спирту у видихуваному повітрі становить 0,2% проміле. Згідно лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу, у ОСОБА_1 було відібрано біологічне середовище кров та згідно результатів лабораторних тестів виявлено етанол 0,37% проміле. Заключний діагноз алкогольне сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок лікар ОСОБА_4 надав пояснення, що процедура огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння не була порушена та проведена згідно вимог Інструкції, згідно вимог порядку проведення відповідного огляду обов`язковою умовою є використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання етилового спирту у видихуваному повітрі, а також забір біологічного середовища. Зазначив, що кров забирається у дві ємкості та відеофіксація лабораторного дослідження не проводиться. Та згідно акту медичного огляду складається відповідний висновок.

Таким чином, доводи сторони захисту спростовуються показами свідка ОСОБА_4 та наданими матеріалами справи, які були досліджені судом в повному обсязі.

Результат вмісту етанолу в крові ОСОБА_1 становить 0,37% проміле, що перевищує відповідну норму у вигляді 0,2% проміле.

Суд звертає увагу захисників на той факт, що у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного співробітниками поліції, не будуть зазначатись результати огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідний огляд проводився не на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими, а у КНП ХОР ОКНЛ відповідним лікарем-наркологом. А тому результати огляду зазначені саме у акті огляду, складеного лікарем КНП ХОР ОКНЛ.

А тому суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху України: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №900973 від 07.05.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно результатом огляду на стан сп`яніння; висновком №1300 від 07.05.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції; рапортом інспектора поліції; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного КНП ХОР ОКНЛ 07.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; показаннями свідка ОСОБА_4 ; відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії диску.

Як вбачається із матеріалів справи, водій ОСОБА_1 чи його захисники не оскаржували дії співробітників патрульної поліції, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції під час складення протоколу, акту, направлення чи рапорту або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у цих документах.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до статті 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 у запереченнях не зазначено й під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, наявні в матеріалах справи, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння, який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, суд вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: