П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 Справа №607/1355/25 Провадження №3/607/1075/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали справи, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національній поліції в Тернопільській області (відділення поліції № 4; Збараж) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221946 від 15 січня 2025 року зазначено, що 15 січня 2025 року о 20 год. 13 хв. в м. Тернопіль по вул. В. Симоненка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (далі ТЗ) «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування ТЗ, адже ніколи не отримував посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та будучи позбавленим права керування Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, вчинив правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1.а. ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221946 від 15 січня 2025 року, зокрема у протоколі зазначено, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що справу буде розглядати Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області о 10:00 год. 28 січня 2025 року, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Суд неодноразово вживав заходи для виклику ОСОБА_1 у судове засідання, що підтверджується, зокрема рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 465, № 585.

Європейський суд з прав людини зазначив, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2018 року (справа № 761/41616/16-ц) вказав: рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 достеменно знаючи про дату, час та місце розгляду даної справи щодо нього, не повідомивши причин неявки, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, беручи до уваги релевантну практику Європейського суду з прав людини, правові позиції Верховного Суду, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

При вирішенні питання про розгляд цієї справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, суд також враховує положення статті 268 КУпАП, якими не встановлено імперативної законодавчої вимоги щодо присутності при розгляді справи за статтею 126 КУпАП особи, яку притягують до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена наступними матеріалами справи:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221946 від 15 січня 2025 року (а.с. 1);

заявою ЄО № 221 від 15 січня 2025 року (інші крим. правопорушення проти правосуддя) (а.с. 2);

копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3865936 від 15 січня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с. 3);

копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року (справа № 607/21453/24) про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

(а.с. 4 6);

копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року (справа № 607/24274/24) про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, частиною п`ятою статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років (а.с. 7 9);

копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 13);

копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-220063994 (а.с. 14);

протоколом перевірки технічного стану ТЗ № 00789-00576-23 (а.с. 15, 16).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша) ; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з пунктом 2.1.а. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до пункту 2.4.а. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до частини другої статті 126 КУпАП адміністративна відповідальність може настати за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Частиною четвертою статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. У разі повторного протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами другою четвертою статті 126 КУпАП, настає відповідальність за частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року (справа № 607/21453/24) та від 27 листопада 2024 року (справа № 607/24274/24), які станом на 15 січня 2025 року набрали законної сили ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік та п`ять років відповідно. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року (справа № 607/24274/24) ОСОБА_1 також притягнуто до відповідальності за частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Крім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року (справа № 607/24274/24) встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 19216 від 22 вересня 2024 року).

Отже, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, що проявився в керуванні транспортним засобом особою, яку протягом року притягували до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП.

Тож, обираючи адміністративне стягнення, суд, відповідно до статей 33, 34, 35 КУпАП, бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність, а тому, доходить висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, за якою його притягують до відповідальності, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення ТЗ.

Відповідно до приписів статті 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення; при цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Ураховуючи приписи частини третьої статті 30 КУпАП та беручи до уваги, що ОСОБА_1 відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року (справа № 607/21453/24) був позбавлений права керування транспортними засобами на один рік й відбув призначену судом частину стягнення на дату постановлення цього рішення у 1 місяць та 3 дні, з дати набрання постановою законної сили 13.12.2024, якою накладене таке стягнення, а також відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року (справа № 607/24274/24) був позбавлений права керування транспортними засобами на п`ять років й відбув призначену судом частину стягнення на дату постановлення цього рішення у 1 місяць та 7 днів, з дати набрання постановою законної сили 09.12.2024, відтак невідбута частина стягнення складає 5 років 9 місяців та 19 днів, тож суд констатує, що з урахуванням призначеного стягнення у цій справі загальний строк адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, який необхідно накласти на ОСОБА_1 складає 10 років 9 місяців й 19 днів.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись статтями 7, 9, 30, 33, 34, 35, 40-1, 126, 245, 247, 251, 266, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот), 00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

2. На підставі частин другої та третьої статті 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного цією постановою, невідбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року (справа № 607/21453/24) та від 27 листопада 2024 року (справа № 607/24274/24), накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот), 00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 (десять) років 9 (дев`ять) місяців і 19 (дев`ятнадцять) днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

3. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

4. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

5. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

6. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

7. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

8. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

9. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

11. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець