15.04.2025 Єдиний унікальний № 371/767/24
провадження № 3-зв/371/3/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення ЄУН 371/767/24, порушеній за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А :

У провадженні судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко Марини Олексіївни перебуває справа про адміністративне правопорушення, порушена відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

10 квітня 2025 року ОСОБА_2 подав заяву про відвід головуючій в судовому засіданні з розгляду справи про адміністративне правопорушення судді Кириленко М.О.

Про розгляд заяви про відвід ОСОБА_2 був повідомлений належно, в судове засідання на розгляд заяви про відвід не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи з підстав зайнятості його захисника.

Захисник Капля А.С. подала заяву про відкладення розгляду справи за заявленим відводом з підстав зайнятості в іншій судовій справі.

Неявка заявника та його захисника не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

Так, відповідно до статті 75 КПК України, обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відстуності об?єктивних підстав для відводу судді Кириленко М.О. суд зазначає таке.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо в учасника справи виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб?єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими.

Підстави відводу це юридичні факти матеріально-правового або процесуально-правового характеру, при встановленні яких за допомогою доказів для забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення із розгляду справи усувається суддя.

Для відведення судді із наведеної підстави особа, яка звертається із заявою повинна обґрунтувати наявність обставин, які об?єктивно можуть вказувати на ймовірну упередженість або об?єктивності судді, навести конкретні факти, що дають підставу для застосування даної норми.

З метою підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб?єктивних та/або об?єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв?язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Для відведення судді з підстав упередженості або необ`єктивності необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність судді, підтвердити їх доказами, у заяві про відвід неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватись посиланням на обставини, які стали підставою для відводу, із зазначенням доказів, які їх підтверджують.

Судом встановлено такі фактичні обставини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27 травня 2024 року у системі автоматизованого розподілу за ЄУН 371/767/24, провадження № 3/371/453/24 (до перереєстрації), зареєстровано справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Головуючою суддею, визначеною для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду, стала суддя Кириленко М.О.

За обставинами справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за дії, вчинені 23 травня 2024 року.

Розгляд справи призначався девять разів, крайнє судове засідання було призначено на 11 год 10 квітня 2025 року.

За клопотаннями захисника Каплі А.С. від 18 березня 2025 року до матеріалів справи долучено письмові докази, в судове засідання викликано свідка, як свідка в судове засідання викликанно лікаря закладу охорони здоровя.

10 квітня 2025 року, до початку розгляду справи, Сай В.І. подав до суду заяву про відвід судді Кириленко М.О.

Заяву обґрунтував тими обставинами, що під час розгляду справи суддя «стала на бік» (мовою заявника) поліцейських та однобічно розглядала справу. Своєю поведінкою суддя демонструє упереджене та суб`єктивно-негативне відношення до нього як до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Ставлення судді порушує базові принципи адміністративної відповідальності, такі як верховенство права, законність, обґрунтованісті, справедливісті, що не дає справедливо та прозоро розглядати справу. Є підстави вважати, що подальший розгляд справи суддею порушить його право на справедливий суд.

Заява про відвід не містить жодних фактів чи доказів, які можна було перевірити або підтвердити, і які свідчили б про вчинені суддею Кириленко М.О. активні дії чи бездіяльність під час розгляду цієї справи, які викликали б сумнів у її об?єктивності чи неупередженості.

Твердження про те, що суддя однобічно розглядає справу та допускає поведінку, якою демонструє упереджене та суб`єктивно-негативне відношення до нього не ґрунтуються на жодному достовірному та доведеному факту, такі факти у заяві про відвід не наведені.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи неодноразово відкладався за заявою захисника ОСОБА_1 : заяв від 10 липня 2024 року, від 14 листопада 2024 року, від 25 лютого 2025 року.

Заява про відвід подана до початку судового засідання, яке було призначене 10 квітня 2025 року, не зважаючи на ті обставини, що в судове засідання за клопотанням захисника викликаний як свідок працівник закладу охорони здоров`я.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Суддя зобов?язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства (частина 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Таке положення закріплене в статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням ХІ (черговим) з?їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, його використання залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Факти, які б вказували на те, що суддя Кириленко М.О. під час розгляду цієї справи чи при будь яких інших обставинах вчинила будь які дії чи бездіяльність, які дають підставу для висновків про наявність ознак упередженості, необ?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, чи ознак прямої або опосередкованої заінтересованості судді у результатах розгляду цієї справи, заявником не наведені.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений відвід не містить мотивів та належних і підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу.

Сам по собі факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань сумнівається в неупередженості головуючого судді, без надання обґрунтованих підстав для таких сумнівів, або ж керується іншими мотивами, що ставить під загрозу можливість розгляду справи в межах розумних строків та строків притягнення до адміністративної відповідальності, не свідчить про упередженість та заінтересованість судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 246 КУпАП, ст.ст. 75, 80-82, 369 - 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_3 відводу судді Кириленко Марині Олексіївні у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, порушеної відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ЄУН 371/767/24, провадження №3371/25/25, повернути судді Кириленко М.О. для продовження розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О.Капшук