П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.04.2025 м. Львів

Cуддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого а адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

17.04.2024 року о 22:55 год. у м.Львів, на перехресті вул. Федьковича-Ст.Бандери, водій ОСОБА_1 керував транспортним зсобом Mesedes-Benz S500L д.н.з. НОМЕР_1 , перебуаючи у стані алкогольного сп`яніння. огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager ARAM -3615, результат 1,38 %, тест № 1518, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив. Посянив, що 17.04.2024 приблизно за годину до приїзду працівників поліції на місце події, приїхав на святкування дня народження знайомого. Автомобіль залишив на вул. Героїв УПА 5. На святкуванні вживав алкоголь, тому, підійшовши до автомобіля, та сівши в нього, почав телефонувати знайомим (тверезим водіям), щоб хтось приїхав та відвіз ОСОБА_1 додому. Автомобіль перебував у заведеному стані, оскільки на вулиці було холодно. Факт керування автомобілем заперечує, вважає, що працівники поліції безпідставно підійшли до нього та здійснили огляд на стан сп`яніння. Додав, що працівники поліції в протоколі про адміністративне правопорушення зазначили місцем вчинення правопоршення: перехрестя вул. Федьковича-Ст.Бандери, хоча насправді автомобіль перебував на вул. Героїв УПА 5. З огляду на зазначене просив провадження відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Брильовська О.Р. подала письмове заперечення по справі, просила закрити провадження у справі. Подане заперечення підтримала в судовому засіданні, та вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складено відносно ОСОБА_1 з порушенням чинного законодавства, а тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП з урахуванням таких підстав.

Поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок застосування спеціального технічного засобу (СІір-15), а сам огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 проводився у відсутності двох свідків, крім цього це підтверджується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, який долучений до матеріалів справи. Відеозйомка велася не безперервно, оскільки відсутні певні часові проміжки фіксації події. Крім цього, відповідно до відеозапису, працівник поліції підійшов до автомобіля Mesedes-Benz S500L д.н.з. НОМЕР_1 , який не рухався та був припаркований на узбіччі дороги. Також на відео відсутня фіксація вмісту алкоголю (проміле), здійсненого за допомогою засобу вимірювальної техніки «Drager».

Тобто, відеофіксація здійснена епізодично та сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано, відеозапис не відтворює подій перед зупинкою автомобіля та саму зупинку автомобіля. А тому вказаний відеозапис не може бути визнаний належним, допустимим та достовірним доказом у справі. Додала, що ознаки, зазначені працівниками поліції, не відповідають дійсності, оскільки поведінка ОСОБА_1 як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер, жодним чином не вказує на поведінку, що не відповідає обстановці. Так само із відеозапису не можливо встановити зміни забарвлення шкірного покриву обличчя та вираженого тремтіння пальців рук ОСОБА_1 . Відтак жодна із вищезазначених та записаних у протоколі ознак сп`яніння не знайшли свого відображення у матеріалах справи та відеозаписах із нагрудних камер. Просила справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Брильовської О.Р., вивчивши матеріали справи, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд доходить таких висновків.

В матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції на DVD дисках. Зазначені відеозаписи були оглянуті в судовому засіданні. На зазначених відеозаписах відображено, що службовий автомобіль працівників поліції зупиняється на вул. Героїв УПА, 5 у м. Львові, працівники поліції вийшли зі службового автомобіля та підійшли до автомобіля Mesedes-Benz S500L д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв з увімкнутою аварійною сигналізацією на дорозі справа, в якому знаходився ОСОБА_1 . Працівник поліції представився та роз`яснив ОСОБА_1 причину зупинки, а саме те, що ОСОБА_1 не увімкнув правий покажчик повороту при повороті на вул. С.Бандери у м. Львові, на що ОСОБА_1 відповідів: " погоджуюсь, думав, що включив".

Окрім цього, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , у якому зазначений результат проходження огляду 1.38 проміле.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9А Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 та його захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mesedes-Benz S500L д.н.з. НОМЕР_1 , а лише сидів в автомобілі, очікуючи тверезого водія, оскільки такі доводи спростовані поясненнями ОСОБА_1 , наданими працівникам поліції на місці події, які відображені на відеозаписах, оглянутих в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що стверджується такими дослідженими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №634903 від 18.04.2024 року, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, роздруківкою з газоаналізатора Drager Alcotest 6820 прилад №АRAM - 3615, тест № 1518, результат 1.38% проміле.

Як встановлено судом, поліцейськими було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Таким чином досліджені та перевірені судом обставини, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Позбавити ОСОБА_1 , права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 грн. судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, у порядку якого з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 квітня 2025 року.

Суддя Г.П. Мигаль