Номер провадження 33/816/297/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Демченко А.Д., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки.

Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки за те, що 01 жовтня 2024 року приблизно 16 год. 45 хв. в м. Суми по вул. Збройних Сил України (Інтернаціоналістів), 10, вжив алкогольні напої, а саме пиво «Чернігівське світле», ємністю 01 літр, вміст спирту 4,7 %, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за адресою: м. Суми вул. Троїцька, 5, приблизно 13 год. 05 хв., до проведення уповноваженою особою медичного огляду, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.10 є ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Моісеєнко В.В. подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2024 року, скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що наведена в постанові інформація не відповідає дійсності, а тому дії ОСОБА_1 не вірно були кваліфіковані працівниками поліції. Так, останній перебував в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за адресою: м. Суми вул. Троїцька, 5, приблизно о 13 год. 05 хв. 01 жовтня 2024 року.

Отже у долученому до матеріалів справи протоколу вказано помилкова фабула подій, яка не відповідає дійсності та не підпадає під пункт 2.10 є ПДР України вживання водієм транспортним засобом після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, а підпадає під дію п.п. а п. 2.9 ПДР.

Так, на долученому відеозаписі зафіксовано покази ОСОБА_1 , який повідомив, що після дорожньо-транспортної пригоди ніякого алкоголю не вживав, та під тиском працівника поліції змінив свої покази, щодо вживання спиртних напоїв після ДТП.

Щодо обставин скоєної дорожньо-транспортної пригоди, апелянт зауважує про те, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo Nubira», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Троїцька в м. Суми, почув звук, але не зрозумів звідки він пролунав, вважаючи що звуки були від вібрації двигуна, та те, що боковим дзеркалом зачепив інший автомобіль, він не бачив.

Окрім цього, апелянт вважає, що працівники поліції під час складання протоколу не врахували, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗС України та останній виконував службове завдання, а тому проводити огляд на стан сп`яніння військовослужбовця працівник поліції не мав права, у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП.

Також, долучений до матеріалів справи відеозапис, який розміщений на диску є недопустимим доказом, оскільки не визначено у який спосіб, звідки і ким отриманий, а також знаходиться на невизначеному Інструкцією носії інформації та не засвідчений електронним цифровим підписом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонено, що також спростовує твердження працівників поліції про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, неповний та необ`єктивний аналіз доказів у справі, ґрунтування висновків суду першої інстанції на припущеннях, неналежних та недопустимих доказах є порушенням норм національного законодавства, що зумовлює скасування постанови суду та закриття справи відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши особу, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В.В., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.10 є Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 140752 від 01 жовтня 2024 року, складеного за фактом вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 140783 від 01 жовтня 2024 року, складеного за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 140761 від 01 жовтня 2024 року, за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- роздруківки приладу «Drager Alcotest 7510» від 01 жовтня 2024 року, відповідно якого рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становив 2,49 % проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено згода ОСОБА_1 із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 жовтня 2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , який повідомив, що 01 жовтня 2024 року близько 13 год. 05 хв. знаходячись по вул. Троїцька в м. Суми, відчув удар в ліву сторону власного автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 та після чого помітив транспортний засіб сірого кольору, який продовжив рух в напрямку міського пологового будинку. Наздогнати вказаний автомобіль, свідок не зміг, проте після 40 хв., він побачив схожий транспортний засіб, який знаходився у дворі по вул. Збройних Сил України, 40. Співставивши наявні механічні пошкодження, він викликав працівників поліції;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який повідомив, що 01 жовтня 2024 року рухаючись по вул. Троїцькій в м. Суми на власному автомобілі «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_2 , він відволікся від керування, після чого почув звук. Проте не звернув уваги та поїхав за місцем свого мешкання. Вийшовши вже з автомобіля, він побачив складене дзеркало бокового виду. Повернув його на попередню позицію та пішов до квартири, де під час обіду вжив літру пива «Чернігівське Світле». Близько 16 год. 50 хв. йому на мобільний телефон зателефонували працівниками поліції та повідомили про вчинену ним дорожньо-транспортну пригоду;

- відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.10 є, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

За положеннями п. 2.10 є ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст.124 КУпАП порушення правил дорожнього руху) та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 жовтня 2024 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, за вчиненням ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, із долучених відеозаписів вбачається, що під час з`ясування обставин, ОСОБА_1 надав працівникам поліції пояснення про те, що вжив алкогольні напої після того, як приїхав на своєму автомобілі за місцем мешкання та після виявлення ушкоджень на власному транспортному засобі.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 , повідомив, що працює на посаді інспектора патрульної поліції. 01 жовтня 2024 року близько 13 год. 00 хв. на службовий планшет надійшло повідомлення про вчинення дорожньої-транспортної пригоди по вул. Троїцькій в м. Суми. На місці, заявник повідомив, що перебуваючи в салоні автомобіля відчув удар, вийшовши на дорогу, побачив, як інший транспортний засіб поїхав в напрямку обласної лікарні. Перевіривши наявні камери відео спостереження на місці дорожньо-транспортної пригоди, екіпаж почав патрулювати м. Суми, для виявлення особи винного. Заявник також почав їздити по вулицям та шукати автомобіль, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, та зі спливом 40 хв. останній зателефонував поліцейським і повідомив, що у дворі вулиці Збройних Сил України в м. Суми він знайшов автомобіль, який мав характерні механічні пошкодження. Завдяки рулетки вони звірили механічні пошкодження. Для визначення особи водія, було переглянуто відео із камер спостереження, які встановлені на парковці транспортних засобів. ОСОБА_1 спочатку заперечував винність у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, проте згодом ознайомившись із відео з камер спостереження, останній підтвердив, що саме він керував автомобілем. Під час встановлення обставин, у ОСОБА_1 декілька раз запитували, коли саме він вжив алкогольні напої, на що він пояснював, що після того як приїхав за місцем свого мешкання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що надані свідком ОСОБА_2 пояснення мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції вірно надав оцінку усім дослідженим доказам, за якими ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, залишив його та, не дочекавшись огляду вжив алкогольні напої, тобто останнім порушені вимоги п. 2.10 (є) ПДР.

На спростування доводів апелянта щодо визнання неналежним доказом долучені письмові пояснень ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч. 1 ст. 251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів.

Як вбачається із долучених відеозаписів, працівником поліції пояснення ОСОБА_1 були записані зі слів останнього, про що він власноручно зазначив у своїх письмових поясненнях та завірив їх правильність своїм підписом.

Окрім цього, в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення, визнавши свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, долучені письмові пояснення ОСОБА_1 є належними доказами, що підтверджують вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП є безпідставними, так як спростовуються відомостями, що містять у матеріалах справи.

Установивши, що саме після дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 , останній до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь, про що він особисто та добровільно повідомив правоохоронцям під відеофіксацію, поліцейські цілком правомірно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, інкримінувавши йому порушення вимог п.2.10 є ПДР, та кваліфікувавши його дії за ч.4 ст. 130 КУпАП.

На доводи сторони захисту про порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 КУпАП, його огляд мав бути проведений не співробітником поліції, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини, слід зазначити наступне.

Так, аналіз положень ст. 266-1КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів оптичного диску з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, є безпідставними з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

При цьому, суд зазначає, що долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на вказаній камері в електронному вигляді у виді файлу.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що записані на оптичний диск відеофайли не підписані електронним цифровим підписом відповідної посадової особи. Чинним законодавство не передбачає підписання відеофайлу з нагрудної камери поліцейського електронним цифровим підписом при направлені до суду на розгляд матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимоги п. 2.10 є ПДР України при обставинах, встановлених постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2024 року, тобто останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею районного суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три року, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 3 роки, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В. на цю постанову, без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.