Справа № 307/5211/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу адвоката Ціпле І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи, які надійшли з Тячівського районного суду Закарпатської області разом із зазначеною апеляційною скаргою вбачається, що 23.11.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто до Тячівського РВП ГУ НП для правильного складення протоколу.

04 березня 2025 року захисник-адвокат Ціпле І.Ю. через Тячівський районний суд Закарпатської області на зазначену постанову подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції, та перевіривши апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами, з огляду на таке.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (Рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Відтак у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 № 2-рп/2015 положення ч.2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу та про закриття справи.

За змістом вказаного рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 № 2-рп/2015, наведений перелік постанов по справі про адміністративне правопорушення, які можуть бути винесені відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП і, відповідно, підлягають оскарженню в апеляційному порядку, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Отже, системний аналіз положень КУпАП, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 № 2-рп/2015 дає підстави вважати, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанови, ухвалення яких передбачено ст. 284 КУпАП, тобто постанови за результатом розгляду справи. Інші постанови оскарженню в апеляційному порядку не підлягають.

Предметом оскарження апеляційної скарги захисника Ціпле І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 є постанова суду про повернення матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до Тячівського РВП ГУ НП для правильного складення протоколу, яка не зазначена в ст. 284 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року про повернення матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до Тячівського РВП ГУ НП для правильного складення протоколу, не може бути предметом апеляційного оскарження, оскільки не входить до вичерпного переліку судових рішень, передбаченого ст. 284 КУпАП, право на оскарження яких регламентовано ст. 294 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд повертає апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Ціпле І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 рокуу справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага