Справа № 946/2566/25
Провадження № 3/946/874/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Яковенка І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

05.04.2025 о 12:28 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Tacuma» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Гоголя кут вул. В.Великого в м. Ізмаїлі Одеської області, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п.п. 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), не врахував дорожню обстановку, не обирав безпечний інтервал та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Chevrolet Epica» державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, у той же день та час та втому ж місці ОСОБА_1 в порушення вимог підп. «а» п. 2.10. ПДР залишив місце скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся в їх вчиненні, зазначивши, що він повністю відшкодував потерпілому завдані ДТП збитки, пред`явивши суду відповідну розписку про це.

Крім повного визнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1 , його вина у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також у залишенні місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п.п. 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), не врахував дорожню обстановку, не обирав безпечний інтервал та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого в порушення вимог підп. «а» п. 2.10. ПДР залишив місце скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовані незначні пошкодження транспортного засобу потерпілого, даними рапорту старшого інспектора з обслуговування м. Ізмаїла УПП в Одеській області, а також даними письмових пояснень ОСОБА_2 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; згідно п. 10.1. ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; відповідно до п. 13.1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; а за змістом підп. «а» п. 2.10. ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Але з досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення наведених вимог підп. «б» п. 2.3., п.п. 10.1., 13.1., підп. «а» п. 2.10. ПДР не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на інший транспортний засіб, а також не залишився на місці пригоди.

Отже аналіз сукупності усіх даних, що містяться в досліджених у суді доказах, дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суд враховує положення ч.2 ст.36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу притягуваного, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, оскільки санкцією вказаної статті розмір штрафу більший, а також більший і строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також передбачене більш суворе адміністративне стягнення, ніж штраф чи позбавлення права керування транспортними засобами, а саме таке стягнення як адміністративний арешт.

Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень вказує на те, що він вчинив грубі порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , того, що внаслідок його дій були спричинені незначні пошкодження транспортних засобів, а також те, що він відшкодував завдані ДТП збитки у повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 122-4 КУпАП, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, з числа передбачених санкцією ст. 122-4 КУпАП.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко