Дата документу 15.04.2025Справа № 554/4915/25
Провадження № 3/554/814/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» квітня 2025 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Сковороди, 2-Б) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_2 ?яний», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-за ч.1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2025 року, близько 18.00 години, ОСОБА_3 , за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , не належним чином виконував батьківські обов`язки, передбачені ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не забезпечив належний контроль за дозвіллям та поведінкою сина, внаслідок чого останній, 29.03.2025 року, близько 18.00 години, заклав свій мобільний телефон до ломбарду і не виходив на зв?язок з батьком, а також не повернувся до дому, у зв?язку із чим батько 30.03.2025 року звернувся до поліції про розшук сина. В подальшому, 30.03.2025 року, близько 21.00 години, неповнолітній ОСОБА_5 самостійно повернувся за місцем мешкання та мав ознаки вживання психоактивних речовин.

В судовому засіданні ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно така ситуація мала місце, син заклав свій мобільний телефон до ломбарду і не виходив з ним на зв?язок близько доби, тому він був змушений звернутись до поліції. З приводу цієї ситуації провів із сином виховну бесіду. В теперішній час син буде мешкати за кордоном зі своєю матір?ю.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_6 , дослідивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінноговиконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах дії та бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №398613 від 01.04.2025 року; рапортом; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.03.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_6 ; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією постанови про взяття на профілактичний облік дитини та заведення обліково-профілактичної справи; копією актового запису про народження з Дії; копією паспорту ОСОБА_4 .

Таким чином, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 не забезпечив належний контроль за дозвіллям та поведінкою сина, внаслідок чого останній не виходив на зв?язок з батьком, не повернувся до дому, у зв?язку із чим батько звернувся до поліції про розшук сина, а в подальшому більше ніж через добу неповнолітній ОСОБА_5 самостійно повернувся за місцем мешкання та мав ознаки вживання психоактивних речовин. Вказане свідчить про ухилення від виконання батьківського обов?язку по вихованню свого неповнолітнього сина.

Отже, в діях ОСОБА_6 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу винного, обставини вчинення ним правопорушення, зокрема те, що він визнав протиправність своєї поведінки, провів виховну бесіду з сином, тобто вжив всіх необхідних заходів задля недопущення повторення таких діянь, а також ту обставину, що вчинене ним діяння хоча й містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин справи не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, не призвело до настання будь-яких тяжких наслідків, суд приходить до висновку, що правопорушник усвідомив протиправність своєї поведінки і є всі підстави вважати, що він не буде більш допускати такої поведінки, тому вважає можливим в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до нього заходів адміністративного впливу, обмежившись усним зауваженням.

Оскільки судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 від адміністративної відповідальності, тому з неї судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 22, 23, 33, ч.1 ст. 184, ст. ст. 245, 251, 252, 254, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_8 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави впродовж 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: А.В. Сметаніна