Справа № 352/653/25
Провадження № 3/352/361/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 252991 вказано, що ОСОБА_1 12 березня 2025 року о 14 год 00 хв перебуваючи в с. Старий Лисець по вул. С. Стрільців, 18Б в громадському місці в середині магазину «Універсальний» голосно кричав, виражався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав і пояснив, що в нього дійсно виник конфлікт із сестрою дружини ОСОБА_2 через те, що вона брала товари в магазині в борг, але гроші не повертала. Громадського порядку він не порушував. Неприязні відносини між ними мають тривалий характер.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, на обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, суду були надані такі докази:

?протокол серії ВАД № 252991 від 12 березня 2025 року про адміністративне правопорушення;

?протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12 березня 2025 року;

?письмові пояснення ОСОБА_2 , яка зазначила, що чоловік її сестри ОСОБА_1 вчинив із нею конфлікт в ході якого голосно кричав та виражався нецензурною лайкою;

?письмові пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що у нього стався конфлікт із сестрою дружини через те, що він зробив їй зауваження на те, що у неї заборгованість в магазині;

?рапорт працівника поліції.

Оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, з таких підстав.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Так, санкція ст. 173 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протистояти себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним, явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву, не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Тобто дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , конфлікт між ним та ОСОБА_2 , яка є сестрою його дружини виник через те, що остання має борги в магазині. Неприязні відносини між ними мають тривалий характер.

ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях також підтвердила, що конфлікт з чоловіком її сестри ОСОБА_1 виник, через те, що він називав її злодійкою.

Тобто, суд приходить до висновку, що в даному випадку конфлікт відбувся не на ґрунті хуліганства, а на ґрунті особистих неприязних відносин між родичами. Тому, в даному випадку, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

Неприязнь між сторонами виключає хуліганський мотив неповаги до суспільства, а без цього немає умислу на хуліганство (ст. 173 КУпАП).

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено всіх ознак дрібного хуліганства, а саме: чи були порушені громадський порядок і спокій громадян, в результаті дій ОСОБА_1 .

Тобто, викладена фабула дій ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення виключає кваліфікацію цих дій за ст. 173 КУпАП, оскільки не має всіх ознак дрібного хуліганства.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Крім того суд враховує, що обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 173, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК