КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Нежури В.А. при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Пучком Володимиром Дмитровичем на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 829430 від 01.10.2024 ОСОБА_1 , 07.04.2024 о 21 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя вул. Набережна - просп. Шевченка у м. Вишгороді, на заборонений жовтий сигнал світлофору, під час виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів із матеріальними збитками, чим порушив п. п. 8.7.3 ґ) ПДР України, п. 12.3 ПДР України (а.с. 1).

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 , через свого захисника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області було розглянуто адміністративне провадження № 363/1744/24, щодо іншого учасника ДТП, ОСОБА_2 (який порушив пункт 10.1. ПДР України), та якого за результатом розгляду було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП. Надалі за заявою захисника ОСОБА_2. працівниками поліції було складено протокол відносно ОСОБА_1 .

Вказує, що при зближені обох транспортних засобів до місця зіткнення, за умов, що у водія транспортного засобу, який має перевагу у русі, відсутня технічна можливість уникнути зіткнення свідчить про те, що водій транспортного засобу, а саме водій ОСОБА_1 , перебував у аварійній обстановці, яку у даній ситуації, створив ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки експерт Коваль І.М. не має відповідної кваліфікації.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Пучко Володимир Дмитрович підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2024 була винесена оскаржувана постанова. Вперше апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 25.12.2024. Постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу було повернуто без розгляду. Повторно апеляційну скаргу було подано 27.02.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями учасників, а також висновком експерта №124/24 від 10.06.2024, складеного за результатами автотехнічного дослідження обставин і механізму ДТП. Суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 п. 12.3 Правил дорожнього руху, водночас було встановлено, що порушення ним вимог п. 8.7.3 ґ) ПДР перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Однак апеляційний суд критично оцінює такі висновки, виходячи з наступного.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, пошкодження транспортних засобів має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху.

Умовами настання адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є обов`язкова наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортного засобу/транспортних засобів) як обов`язкового елементу об`єктивної сторони матеріального складу правопорушення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2024в м. Вишгород на перехресті вул. Набережна - просп. Шевченка, сталася ДТП за участю автомобілів «Subaru Forester» ( НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 ) та «Ford Edge» ( НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 ). Перехрестя вул. Набережна - просп. Шевченка є регульованим перехрестям з дома смугами руху в кожному напрямку.

Відповідно до висновку експерта №124/24 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП від 10.06.2024 в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП перебувають дії водія автомобіля «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , які не відповідали технічним вимогам п. 10.1, п. 10.4 та п. 8.5.1 ПДР України в частині виконання вимог дорожньої розмітки 1.18 ПДР України, та дії водія автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , які не відповідали технічним вимогам п. 8.7.3 ґ) ПДР України. Вину ОСОБА_1 у порушенні пункту 12.3 ПДР України експертом не встановлено.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.06.2025 іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема встановлено, що останній керуючи автомобілем «FORD EDGE» д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху (розвороті), не впевнившись в безпечності допустив зіткнення з авто «SUBARY FORESTER» д.н.з. НОМЕР_1 .

З відеозапису з камер спостереження вбачається, що автомобіль «Subaru Forester» рухався у крайній лівій смузі не змінюючи свого напрямку, а водій «Ford Edge» виїхав на перехрестя з крайньої правої смуги, виконуючи маневр розвороту.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.4 ПДР України встановлено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 8.7.3 ґ) ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 10.4 ПДР України - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Згідно з п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку (пункт 1.10 Правил дорожнього руху)

Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу (п. 1.10 Правил дорожнього руху).

Отже, здійснюючи розворот із крайньої правої смуги, водій ОСОБА_2 перетнув смугу, по якій у попутному напрямку рухався транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , чим створив небезпеку для його безпечного руху, чим, в свою чергу, порушив вимоги пункту 10.4 ПДР України.

Тобто, безпосередньою причиною ДТП стали дії іншого водія - ОСОБА_2 , який здійснював маневр розвороту на перехресті з крайньої правої смуги руху, порушуючи пункт 10.4 ПДР України, що підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.06.2025, якою ОСОБА_2 визнано винним у порушенні ПДР України за статтею 124 КУпАП, а також висновком автотехнічного дослідження №124/24 від 10.06.2024, відповідно до якого дії ОСОБА_2 перебували у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Отже, водій ОСОБА_1 , рухаючись по першій, крайній лівій смузі дороги та проїжджаючи регульоване перехрестя, міг розраховувати на те, що інший учасник дорожнього руху, який рухається у правій смузі руху, не буде в порушення пункту 10.4 ПДР України виконувати розворот з правої смуги, а завчасно спробує зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Суд звертає увагу, що протокол відносно ОСОБА_1 було складено за двома пунктами ПДР України - за проїзд на жовтий сигнал світлофора (п. 8.7.3 ґ) та за дії водія у разі виникнення небезпеки для руху (п. 12.3 ПДР України). Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 невинуватим у порушенні п. 12.3 ПДР України. Водночас, сам по собі факт проїзду на жовтий сигнал світлофора не створює правових підстав для покладення відповідальності за спричинення ДТП, оскільки не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з цією подією.

Крім того, висновок автотехнічної експертизи чітко визначає винні дії саме ОСОБА_2 , разом з тим, експертиза не підтверджує наявність технічної можливості у ОСОБА_1 уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування чи маневрування.

Таким чином, проїзд ОСОБА_1 на жовтий сигнал світлофора сам по собі не перебував у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки безпосередньою причиною зіткнення стали неправомірні дії водія ОСОБА_2 .

Всі сумніви з приводу винуватості особи, яка притягається до відповідальності, трактуються на користь такої особи, за загальним правилом (стаття 62 Конституції України), винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

З вищевикладеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому постанову судді суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову, якою закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Пучком Володимиром Дмитровичем - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 рокускасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду