КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/259/25 Головуючий у 1 інстанції: Анохін А.М.
Провадження №33/824/1746/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянку України, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року було закрито провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у зв`язку з закінченням, на момент розгляду справи, строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що копія оскаржуваної постанови була отримана адвокатом Маламанюк К.М. представником ОСОБА_1 на електронну пошту лише 3 лютого 2025 року.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що судом першої інстанції встановлено наявність вини ОСОБА_1 без дослідження доказів та аргументів, наданих у поясненнях захисника апелянта, що не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП і прямо суперечить принципам обґрунтованості та якості судового рішення.

Вказує, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують відсутність події і складу правопорушення, а тому справа підлягає закриттю у зв`язку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки протокол був складений передчасно, оскільки результати податкової перевірки перебувають в процесі оскарження.

09.10.2024 ГУ ДПС був складений Акт перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2019 по 30.06.2024, валютного законодавства за період з 01.10.2019 по 30.06.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період 01.10.2019 по 30.06.2024 та іншого законодавства за відповідний період.

05.12.2024 ТОВ «Трайгон-Експорт» отримало податкові повідомлення-рішення від ГУ ДПС: № 2 від 02.12.2024 щодо зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 29 039 877 ,00 грн; № 2 від 02.12.2024 щодо зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість на 932 232,00 грн; № 2 від 02.12.2024 щодо донарахування штрафу у розмірі 71 640,25 грн за нереєстрацію податкових накладних. Вказані ППР були прийняті на підставі висновків Акту перевірки .

Наразі ТОВ «Трайгон-Експорт» скористалось правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень та подало 19.12.2024 до Державної податкової служби України скаргу.

03.01.2025 ДПС України надіслало рішення про продовження строку розгляду скарги до 20.02.2025 включно.

Адвокат Гудима Т.Ю. представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП та закриваючи провадження у справі з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд допустив неповне з`ясування обставин справи, що у свою чергу призвело до прийняття необґрунтованого рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 22 серпня 2024 року по 02 жовтня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Трайгон-Експорт", за результатами якої складено акт від 9 жовтня 2024 року № 1827/Ж5/26-15-07-02-01-03/36469551.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Трайгон-Експорт" п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2020 зі змінами та доповненнями, п.7, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 29039877 грн., у тому числі: за І півріччя 2024 року у сумі 29039877 гривень;

п.189.1 ст.189; пп. «г» п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2020 зі змінами та доповненнями, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 923232 грн., в тому числі: за червень 2024 року у сумі 923232 гривень;

пп. «г» п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, в частині: відсутності реєстрації зведених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 923232 грн. в т.ч. за травень 2021 року у сумі 214 грн., за квітень 2022 року у сумі 11125 грн., за червень 2022 року у сумі 55988 грн., за липень 2022 року у сумі 4313 грн., за серпень 2022 року у сумі 29937 грн., за вересень 2022 року у сумі 19776 грн., за жовтень 2022 року у сумі 2674 грн., за листопад 2022 року у сумі 5489 грн., за грудень 2022 року у сумі 14989 грн., за січень 2023 року у сумі 22285 грн., за лютий 2023 року у сумі 6984 грн., за березень 2023 року у сумі 11477 грн., за квітень 2023 року у сумі 89820 грн., за травень 2023 року у сумі 57590 грн., за червень 2023 року у сумі 59206 грн., за липень 2023 року у сумі 7600 грн., за серпень 2023 року у сумі 97277 грн., за вересень 2023 року у сумі 3052 грн., за жовтень 2023 року у сумі 59243 грн., за листопад 2023 року у сумі 66013 грн., за грудень 2023 року у сумі 52424 грн., за січень 2024 року у сумі 73779 грн., за лютий 2024 року у сумі 2433 грн., за березень 2024 року у сумі 36567 грн., за квітень 2024 року у сумі 14742 грн., за травень 2024 року у сумі 70097 грн., за червень 2024 року у сумі 48138 гривень;

п. 201.10 ст. 201, п. 89 підр. 2 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових на суму ПДВ 835819,29 гривень.

На підставі виявлених порушень, 2 грудня 2024 року ГУ ДПС прийнято податкові повідомлення-рішення: № 2 від 02.12.2024 щодо зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 29 039 877 ,00 грн; № 2 від 02.12.2024 щодо зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість на 932 232,00 грн; № 2 від 02.12.2024 щодо донарахування штрафу у розмірі 71 640,25 грн за нереєстрацію податкових накладних.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №4561 від 9 жовтня 2024 року посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Трайгон-Експорт" та встановлено, що ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 1, корп. Г, працюючи головним бухгалтером ТОВ "Трайгон-Експорт", вчинила правопорушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5, ст. 198, п. 201.10, ст. 201, п. 89 підр. 2 розд. ХХ Податкового кодексу України, № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, що відображено в акті перевірки від 09.10.2024 №11187/Ж5/26-15-07-02-01-03/36469551, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Разом з тим, диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає порушення саме нею встановленого порядку ведення податкового обліку, який нею Закон порушено. Посилання ж у протоколі на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 у вину, чим порушується її право на захист.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії/бездіяльність вчинені, в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

З огляду на встановлені вище обставини протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, судом не вказаний у постанові опис обставин, установлених під час розгляду справи, а зазначені лише обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суд у постанові послався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та витягом з акту перевірки. Однак, як встановлено під час апеляційного розгляду, протокол відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а відтак він не може бути доказом у справі.

Наявний у матеріалах справи витяг з акту перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 54.5. ст. 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення - рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання про закриття провадженні у суді першої інстанції, вказаний акт перевірки перебуває в процедурі адміністративного оскарження.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою у якій просило скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в м. Києві від 02.12.2024 №2, №2, №2.

Таким доказам суд першої інстанції у своєму рішенні не надав правової оцінки та не зробив висновків, щодо поданих доказів.

Таким чином, висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не ґрунтуються на доказах по справі, оскільки акт перевірки контролюючого органу в розумінні положень ст. 56 Податкового кодексу України, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення був не узгодженим, а процедура оскарження податкових повідомлень-рішень ще триває, а тому стверджувати про законність та обґрунтованість акту були відсутні підстави, а отже він не міг бути визнаний доказом вини ОСОБА_1 за відсутності інших доказів у справі.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в порушенні вимог ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а тому висновок суду про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є необґрунтованим.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, оскільки податкові повідомлення-рішення, які складене на підставі акту за результатами документальної перевірки перебувають в процедурі оскарження.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в апеляційній скарзі наведено переконливі доводи, які ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та дають апеляційному суду підстави для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.