Номер провадження: 33/813/867/25
Номер справи місцевого суду: 521/1382/25
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

адвоката Курченка Віталія Михайловича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційну скаргу адвоката Курченка Віталія Михайловича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2025 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень на користь держави. Стягнуто судовий збір на користь держави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду адвокат Курченко В.М., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 13 березня 2025 року подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови апелянт дізнався 10 березня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Курченко В.М., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам; підійшов формально до вивчення обставин справи; не сприяв повному та об`єктивному розгляду справи, а саме

- ОСОБА_1 не був сповіщений належним чином про дату судового засідання.

-На думку апелянта саме дії водія Volkswagen Tiguan знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожно-транспортною пригодою. Місцем зіткнення є перехрестя з круговим рухом, автомобілі рухалися в попутному напрямку праворуч, однак, згідно схеми ДТП, водій автомобіля марки Volkswagen Tiguan, перед початком перестроювання з лівої смуги руху в крайню праву смугу не переконалася, що це буде безпечним, тим самим створила небезпеку іншим учасникам дорожнього руху та вчинила ДТП з пошкодження транспортних засобів.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Курченко В.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 20 лютого 2025 року без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, тому твердження апелянта про те, що з текстом постанови він ознайомився лише 10 березня 2025 року матеріалами справи не спростовано, що дає підстави вважати поважними та обґрунтованими причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, тому необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, що також відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на справедливий суд.

Апеляційна скарга подана до суду 13 березня 2025 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи на 09 квітня 2025 року була повідомлена належним чином (а.с. 39).

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення адвоката Курченко В.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№225801 від 20 січня 2025 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF XF105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Koegel s24, д.н.з. НОМЕР_2 під час руху на перехресті з круговим рухом, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушив п. 13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції у своїй постанові, дійшов висновку про те, що докази у своїй сукупності доводять факт вчинення поставленого йому у провину адміністративного правопорушення та не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№225801 від 20 січня 2025 року (а.с.1);

- схемою місця ДТП, яка сталася 20 січня 2025 року в м. Одесі, по вул. Тираспольське шосе 22/8, у якій не зазначено жодних зауважень учасників ДТП (а.с.2);

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 20 січня 2025 року, в яких останній пояснив, що він рухався в крайній правій смузі по кругу, зі сторони Київської траси в напрямку Чорноморська заїхавши на кільце в правій смузі, водій легкового автомобілю рухався в лівій смузі і почав перестроюватися в праву смугу в сторону Рені-Ізмаїл, недотримавшись правил дорожнього руху і в`їхав в середню та задню вісь причепа лівої сторони.

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 від 20 січня 2025 року відповідно до яких: вона їхала у внутрішній смузі круговохо руху, у зв`язку з тим, що не встигла перестроїтись на зовнішню смугу на поворот у бік Маяк, сповільнила рух. В той час фура, рухаючись зовнішньою смугою, не дотрималась дистанції і зачепила своїм причепом її автомобіль, який рухався внутрішньою смугою і не перетинав роздільну лінію.

Так, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що водій ОСОБА_1 порушив пункти 2.3б, п.13.1 ПДР України, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження кузову з матеріальними збитками, що зазначено в протоколі і є складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката Курченко В.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що саме дії водія Volkswagen Tiguan знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки за фактом даної ДТП на водія ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, проте постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2025 року провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (№521/1378/25).

Доводи апеляційної скарги адвоката Курченко В.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з приводу того, що ОСОБА_1 не був сповіщений належним чином про дату судового засідання апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме протоколом серії ЕПР1№225801 від 20 січня 2025 року в якому в п. 12 «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи» вказано: Малиновський районний суд м. Одеси, 20 лютого 2025 року. ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, отже ознайомився з інформацією зазначеною в ньому.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката Курченка Віталія Михайловича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Курченку Віталію Михайловичу, захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Курченка Віталія Михайловича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева