Справа № 303/8428/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/922/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн з конфіскацією тварини- собаки білого кольору породи «Алабай».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 246755 від 11.10.2024 та постанови судді від 21.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 неналежно утримувала собаку породи «Алабай», який 15.09.2024 о 13 год 30 хв знаходився без намордника та повідка для здійснення вигулу поза місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого собака накинувся на малолітнього ОСОБА_3 та вкусив його у ліве стегно. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги абз. 5 ч. 5 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 21.11.2024 скасувати, а провадження у справі за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити. Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому наявні виправлення та неточності, зокрема, невірно зазначено по батькові. Вважає, що уповноваженою особою не вчинено жодних дій, спрямованих на з`ясування всіх обставин справи, зокрема, не встановлено чий саме собака вкусив дитину, а також не надано доказів, які б підтверджували те, що саме її собака був відсутній на подвір`ї за адресою АДРЕСА_2 . Також зазначає про те, що малолітні діти без супроводу дорослих знаходились на проїзній частині дороги, чого судом не взято до уваги. Також стверджує про неналежність як доказу пояснень ОСОБА_4 , - матері малолітнього потерпілого, оскільки вона не була очевидцем події, а її твердження що собака належить саме їй ( ОСОБА_1 ) є лише її суб`єктивним твердженням. Долучений до матеріалів справи відеозапис також не доводить того факту, що собака, який перебував на вулиці, належить саме їй. Також зазначає про те, що суд безпідставно взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_5 , з яким вона перебуває у неприязних відносинах та який також не повідомляв про те, що собака після інциденту заходив на подвір`я за адресою АДРЕСА_2 . Належний їй собака носить ошийник зеленого кольору,

-2-

наявний на відеозаписі собака без ошийника, її порода не має якихось особливих відміток, тому відсутні підстави стверджувати, що він належить саме їй. В матеріалах справи відсутні докази належності їй собаки породи «Алабай», який вкусив малолітнього, у протоколі не зазначено і в матеріалах справи відсутні відомості, яка б давали можливість точно ідентифікувати собаку та не перевірено можливість його виходу за межі двору будинку. На вказані недоліки зверталось у постанові суду від 30.10.2024, однак такі недоліки під час до оформлення не були усунуті.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та законний представник потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та законного представника потерпілого ОСОБА_4 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 270 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції дотримався в повній мірі.

Постанова судді від 21.11.2024 щодо ОСОБА_1 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, яка ґрунтується на зібраних та досліджених доказах під час розгляду справи по суті.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,

-3-

або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно положень ст. 1, 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» собаки відносяться до домашніх тварин. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Під вигулюванням собак слід розуміти і залишення їх без контролю з боку господаря.

При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Згідно Переліку небезпечних порід собак, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 за № 1164, собаки породи «Середньоазійський вівчар (алабай, вовкодав середньоазіатський)» відносяться до небезпечних.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частина 3 статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за ці ж дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 неналежно утримувала собаку породи «Алабай», який 15.09.2024 о 13 год 30 хв знаходився без намордника та повідка для здійснення вигулу поза місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого собака накинувся на малолітнього ОСОБА_3 та вкусив його у ліве стегно.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, її винуватість у

-4-

вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 246755 від 11.10.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; інформацією, зазначеною у рапорті старшого інспектора чергового Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 19.09.2024; заявою ОСОБА_4 від 19.09.2024, в якій остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 , собака якої 15.09.2024 вкусив її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого дитина зазнала тілесних ушкоджень; відомостями, зазначених у листі лікаря травматологічного пункту від 15.09.2024, відповідно до яких ОСОБА_3 станом на 15.09.2024 встановлено діагноз: кусана рана с/з лівого стегна; консультацією травматолога від 16.09.2024; фотознімком рани ОСОБА_3 ; письмовим поясненням ОСОБА_4 ; ОСОБА_6 від 08.10.2024, ОСОБА_5 від 07.10.2024 очевидця події, відеозаписом від 15.09.2024 з камери спостереження будинку № 1 по вул. М. Вовчка в м. Мукачеві.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з підстав відсутності опису собаки, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження, оскільки складання протоколу спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, і відсутність у ньому даних про собаку не вказує про його неналежність чи не допустимість.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 246755 від 11.10.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором ПОГ СВГ СВ ВП Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області Максим А. Ю. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 246755 від 11.10.2024 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Окрім того апеляційний суд зауважує, що за фактом подій, під час яких малолітньому потерпілому ОСОБА_3 собакою було завдано тілесні ушкодження його законний представник ОСОБА_4 звернулась із відповідною заявою до Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області 19.09.2024, про що свідчить рапорт старшого інспектора чергового Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 19.09.2024. Починаючи з вказаної дати працівниками поліції проводилась перевірка за фактом вказаного звернення та за наслідками якої встановлено наявність у звернені ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, таким чином протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 11.10.2024, що свідчить про дотримання строків складення протоколу, встановлених ч. 2 ст. 254 КУпАП.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, наведені докази є належними, допустимими, взаємопов`язаними між собою і достатніми для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

-5-

У суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснила, що не є власницею того собаки, який 15.09.2024 близько 13 год 30 хв вкусив малолітню дитину ОСОБА_3 біля будинку АДРЕСА_2 . Вона також має собаку породи «Алабай» білого кольору, однак така ізольована, знаходиться на огородженій території подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , у якому ніхто не проживає близько 2 років. У день, час та місці події її взагалі не було вдома та її собака не гуляв.

З пояснень законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вбачається, що 15.09.2024 близько о 13 год 23 хв її син - ОСОБА_3 разом із своїм товаришем йшли до магазину в м. Мукачеві по вул. Марка Вовчка, з двору будинку № 7 вискочила собака породи «Алабай» білого кольору та вкусив його у ліве стегно, після чого забіг на подвір`я вищевказаного будинку. У зв`язку з чим, потерпілого було доставлено до лікарні, де було встановлено діагноз: кусана рана лівого стегна та проведено хірургічне втручання з приводу шиття рани та проходження ним програми вакцинування від сказу.

З медичної документації, зокрема, консультації травматолога від 16.09.2024 слідує, що при огляді пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено діагноз: W54.0 укус собаки «кусана рана с/з лівого стегна», розпочато щеплення антирабічною вакциною за протоколом ОСОБА_7 із планом лікування згідно локальних протоколів.

Крім того, письмовим поясненням ОСОБА_5 стверджено, що 15.09.2024 о 13 год 30 хв йшов до магазину біля будинку під № 7 по вул. М. Вовчка в м. Мукачеві, де біля дерева лежав собака білого кольору, що належить його сусідці ОСОБА_1 , який почав гавкати на нього, а також даний собака напав на двох хлопчиків, одного з яких вкусив за ногу, на що він підбіг до дітей, відігнав собаку та передав дітей дорослим. Ствердив, що вказаний собака належить ОСОБА_1 , яка постійно не проживає в АДРЕСА_2 , а собака знаходиться у цьому дворі без нагляду та виходить за його межі.

Отже, судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_1 неналежно утримувала собаку породи «Алабай», тобто залишила його без контролю, внаслідок чого собака накинувся на малолітнього ОСОБА_3 та вкусив його, завдавши шкоду його фізичному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Таким чином дані, викладені в протоколі, відповідають фактично встановленим обставинам правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 не здійснювала належний догляд за дитиною, залишивши його на вулиці без нагляду, оскільки обов`язок по утриманню тварин, їх вигулювання та забезпечення безпеки інших осіб покладається саме на їх власника.

Отже, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 , реалізувавши своє право на утримання собаки, повинна була неухильно дотримуватись правил утримання тварин, передбачати ймовірні наслідки та вживати невідкладних заходів щодо їх відвернення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що собака породи «Алабай» білого кольору, який 15.09.2024 вкусив малолітнього ОСОБА_3 , їй не належить, окрім письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , спростовуються також і даними відеозапису, відповідно до якого 15.09.2024 о 13 год 23 хв біля будинку № 7 по вул. Марка Вовчка в м. Мукачеві, собака породи «Алабай» білого кольору напав на потерпілого ОСОБА_3 та вкусив останнього, при цьому чутно крик дитини. Одночасно видно та чути голос очевидця даної події - свідка ОСОБА_5 , який кричав і відігнав дану собаку від потерпілого.

Також, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в ОСОБА_5 , який був залучений в якості свідка, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.

-6-

Більш того, жодних даних про те, що ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів про притягнення свідка ОСОБА_5 до відповідальності за дачу ним неправдивих показань, матеріали справи не містять і таких не надано суду апеляційної інстанції.

Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що свідок ОСОБА_5 дав неправдиві свідчення, що у нього були підстави оговорити ОСОБА_1 , що він був упереджений та зацікавлений у притягненні останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя, дослідивши докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При визначенні виду та розміру стягнення, суддя достатньо врахував характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 .

Таким чином, обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування постанови судді від 21.11.2024.

Враховуючи вище наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя