Провадження № 33/824/1843/2025 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Конюшко Денис Борисович - захисника ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративне відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови судді та як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №167658 від 06.11.2024 року, водій ОСОБА_2 06.11.2024 о 19 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Оранжерейній, 3А, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п.12.1 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Конюшко Д.Б. - захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2

виним в настанні ДТП, а справу закрити у зв`язку зі спливом строку притягнення особи до відповідальності.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення судового рішення виходив лише виключно на підставі одних усних пояснень потерпілої особи.

Звертає увагу, що суд мав встановити факт порушення п.12.1., 13.1 ПДР, оскільки саме ці порушення й були допущені водієм ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами про адміністративне правопорушення не доведено порушення п. 12.1. ПДР України, що інкримінується йому згідно протоколу та не вбачається складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Проте, з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції не було дотримано.

Так, ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

У рішеннях Європейского суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, незважаючи на не визнання своєї вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , його вина у порушенні пункту 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП, поза розумним сумнівом підтверджується, даними, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167658 від 06 листопада 2024 року, згідно з яким водій ОСОБА_2 06.11.2024 о 19 год. 00 хв. у м. Києві по вулиці Оранжерейній, 3А, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault» (д.н.з. НОМЕР_2 ), який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР України;

- схема місця ДТП від 06 листопада 2024 року, на якій відображено ділянку дороги, де сталася ДТП та місце розташування автомобілів. Схему місця ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали без зауважень (а.с.5);

- письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6-7);

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкція №1376).

Дослідивши наведені вище докази у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що висновок судді першої інстанції про те, що не доведено порушення водієм ОСОБА_2 вимог пункту 12.1 ПДР не узгоджується з наявними у справі доказами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутнє порушення пункту 12.1 ПДР, оскільки матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги щодо порушення ОСОБА_2 пункту 12.1 при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах обґрунтованими, а висновки судді першої інстанції щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення - помилковими та такими, що призвели до безпідставного застосування положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення з наведених підстав.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, яка встановлює строки накладення адміністративного стягнення, передбачено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Враховуючи, що правопорушення за ст.124 КУпАП не є триваючим та таким, що зазначено у частинах третій-шостій ст.38 КУпАП, стягнення за вчинення такого правопорушення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення.

Оскільки ДТП за участю зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення транспортних засобів сталася 06 листопада 2024 року, то стягнення за порушення будь-ким із учасників дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, могло бути накладено в установленому законом порядку не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, тобто, не пізніше 06 лютого 2025 року.

Відповідно до приписів п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що на день розгляду справи апеляційним судом строк, визначений ст.38 КУпАП, для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за передбачене ст.124 КУпАП адміністративне правопорушення закінчився, справа підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, з-поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Отже, з огляду на викладене, у даній справі щодо ОСОБА_2 перед прийняттям рішення про її закриття за закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, апеляційним судом надано оцінку фактичним обставинам справи та зроблено висновок про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідком розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Конюшко Денис Борисович - захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник