Номер провадження: 33/813/859/25
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю захисника Шитікової Р.Ю., представника митного органу Берназ В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шитікової Р.Ю. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт серії « НОМЕР_1 » від 22.04.2024, виданий 1216, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,

-про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

установив

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, із конфіскацією цих товарів.

Судовим рішенням встановлено, що 01.09.2024 року приблизно о 02 годині 00 хвилині в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку руху виїзд з України до Румунії по смузі руху «червоний коридор» заїхав автобус, який здійснював нерегулярне перевезення пасажирів за маршрутом «Запоріжжя Стамбул», марки MAN «B.2007.46.07/46/07», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », vinкод № НОМЕР_4 , країна реєстрації Україна, під керуванням водіїв громадянина України ОСОБА_2 та громадянина України ОСОБА_3 . Громадянка України ОСОБА_4 прямувала у якості супроводжуючого в автобусі.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої ПКМУ від 21.05.2012 №451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

При візуальному огляді та усному опитуванні, в порядку ст. 342 Митного кодексу України, водій вказаного транспортного засобу, громадянин України ОСОБА_5 , громадянка України ОСОБА_4 та пасажири, які в ньому прямували, заявили посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу було ініційовано проведення митного огляду транспортного засобу та ручної поклажі.

Під час проведення митного огляду автобуса реєстраційний номер « НОМЕР_3 », vinкод № НОМЕР_4 , країна реєстрації Україна, при огляді салону транспортного засобу, було виявлено переміщувані з приховуванням від митного контролю валютні цінності, а саме: 118 000 (сто вісімнадцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дата переміщення) становить 4 860 431,80 (чотири мільйони вісімсот шістдесят тисяч чотириста тридцять одна) гривень 80 копійок.

Виявлені предмети переміщувались з ознаками приховування та їх виявлення було ускладнене.

Зокрема, виявлені предмети було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору, із логотипом мережі супермаркетів «Сільпо», та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їх виявлення.

Відповідно до отриманих пояснень 78 000 (сімдесят вісім тисяч) доларів США належать водію, громадянину України ОСОБА_6 , а 40 000 (сорок тисяч) доларів США належать громадянці України ОСОБА_7 , яка прямувала в автобусі в якості супроводжуючої особи.

Враховуючи положення Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» митним органом підлягає поверненню громадянці України ОСОБА_7 валютні цінності в сумі 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) євро.

У громадянки України ОСОБА_8 валютні цінності в сумі, що не перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування, а саме 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США не вилучалися.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 (десять тисяч) євро у громадянки України ОСОБА_8 відсутні.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_4 переміщувала через митний кордон України з приховуванням від митного контролю грошові кошти, а саме 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дата переміщення) становить 1 194 512,90 (мільйон сто дев`яносто чотири тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 90 копійок.

Відповідно до відомостей модуля «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил ЄАІС, громадянка України ОСОБА_4 , протягом 2023-2024 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 483 Митного кодексу України.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні громадянки України ОСОБА_8 було складено протокол про порушення митних правил №0886/50000/24 від 01.09.2024 за ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шитікова Р.Ю., не погоджуючись із постановою суду, вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм процесуального права та всупереч вимогам КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що валютні цінності, які ОСОБА_1 переміщувала через митний кордон України з приховуванням від митного контролю- не є товаром, а відтак її дії не утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.483 МК України.

На підставі викладеного просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилась, натомість була представлена захисником адвокатом Шитіковою Р.Ю.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник адвокат Шитікова Р.Ю. вимоги апеляційної скарги підтримала, просили її задовольнити, натомість, представник Одеської митниці Берназ В.П. заперечувала проти апеляційної скарги.

Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно матеріалів судової справи, 01.09.2024 року митним органом у відношенні гр. України ОСОБА_1 було складено протокол №0886/50000/24 за ч.1 ст. 483 МК України за наступних обставин.

01.09.2024 року приблизно о 02 год. 00 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку руху виїзд з України до Румунії по смузі руху «червоний коридор» заїхав автобус, який здійснював нерегулярне перевезення пасажирів за маршрутом «Запоріжжя Стамбул», марки MAN «B.2007.46.07/46/07», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », vinкод № НОМЕР_4 , країна реєстрації Україна, під керуванням водіїв громадянина України ОСОБА_2 та громадянина України ОСОБА_3 . Громадянка України ОСОБА_4 прямувала у якості супроводжуючого в автобусі.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої ПКМУ від 21.05.2012 №451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

При візуальному огляді та усному опитуванні, в порядку ст. 342 Митного кодексу України, водій вказаного транспортного засобу, громадянин України ОСОБА_5 , громадянка України ОСОБА_4 та пасажири, які в ньому прямували, заявили посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу було ініційовано проведення митного огляду транспортного засобу та ручної поклажі.

Під час проведення митного огляду автобуса реєстраційний номер « НОМЕР_3 », vinкод № НОМЕР_4 , країна реєстрації Україна, при огляді салону транспортного засобу, було виявлено переміщувані з приховуванням від митного контролю валютні цінності, а саме: 118 000 (сто вісімнадцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.09.2024 (дата переміщення) становить 4 860 431,80 (чотири мільйони вісімсот шістдесят тисяч чотириста тридцять одна) гривень 80 копійок.

Виявлені предмети переміщувались з ознаками приховування та їх виявлення було ускладнене.

Зокрема, виявлені предмети було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору, із логотипом мережі супермаркетів «Сільпо», та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їх виявлення.

Відповідно до отриманих пояснень 78 000 (сімдесят вісім тисяч) доларів США належать водію, громадянину України ОСОБА_6 , а 40 000 (сорок тисяч) доларів США належать громадянці України ОСОБА_7 , яка прямувала в автобусі в якості супроводжуючої особи.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 (десять тисяч) євро у громадянки України ОСОБА_8 відсутні.

При складенні матеріалів відносно ОСОБА_1 митний орган керувався наступними нормами законодавства.

Так, пунктом 1-1 ч. 1 ст. 4 МК України встановлено, що до валютних цінностей відноситься, в тому числі, іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу.

Також, пунктом 57 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що до товарів також відносяться валютні цінності.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 МК України вбачається, що у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Частиною 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Відповідно до Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи положення Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» митний орган зазначив, що ним підлягає поверненню громадянці України ОСОБА_7 валютні цінності в сумі 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) євро.

У громадянки України ОСОБА_8 валютні цінності в сумі, що не перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування, а саме 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США не вилучалися.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, суд мотивував своє рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України протоколом про порушення митних правил №0886/50000/24 від 01.09.2024, протоколом опитування ОСОБА_1 від 01.09.2024, поясненнями ОСОБА_1 від 01.09.2024, фототаблицею до протоколу про порушення митних правил №0886/50000/24 від 01.09.2024, копією витягу з ПІК «Інспектор», копією контрольного талону серії TAG №420/ 920053, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2024 та іншими матеріалами справи.

Водночас, апеляційний суд вважає, що митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані невірно та це залишилось поза увагою суду 1-ої інстанції.

Так, частиною 1 статтею 483 Митного кодексу України передбачено адміністративну відповідальність щодо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Валютні операції регулюються спеціальним законом, а саме Законом України "Про валюту і валютні операції". У контексті даного закону, на який, зокрема, посилається митний орган, валюта може розглядатися як об`єкт ринку, проте не як товар у звичайному розумінні та в розумінні митного законодавства.

Валюта має особливий статус у законодавстві України, оскільки відповідно до Закону "Про валюту і валютні операції", валюта є засобом платежу, а не товаром.

Разом з тим, поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що переміщення валюти через митний кордон України з приховуванням від митного контролю не підпадає під кваліфікуючі ознаки ст. 483 МК України, оскільки переміщення валюти через митний кордон регулюється іншими нормами, зокрема: ст. 471 МКУ порушення порядку переміщення валютних цінностей.

Так, за ч.1 ст. 471 МК України недекларування полягає у незаявлені громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про валютні цінності, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор)»».

Незаявлення - це дія, зворотня до заявлення про свої наміри та передбачає приховування громадянином від декларування валютних цінностей. Тобто, недекларування валютних цінностей завжди передбачає протиправні дії правопорушника, який з відповідною метою приховує валютні цінності під час переміщення їх через митний кордон України будь-яким способом.

При цьому, недекларування валютних цінностей за ч.1 ст.471 МК України вже має спеціальні ознаками та передбачає приховування з не заявленням про наявні валютні цінності за встановленою формою точних та достовірних відомостей про такі цінності, у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), а не переміщення чи спроба переміщення таких товарів, у тому числі валютних цінностей, з приховуванням у той спосіб, що виключно передбачений диспозицією ч.1 ст.483 МК України.

Крім того, розмежування за вказаними нормами МК України полягають і в предметі правопорушення, а також умислу на вчинення та зобов`язань, які постають перед особою.

Предметом правопорушення, за ч.1 ст.471 МК України, є валютні цінності, що переміщуються через митний кордон, натомість за ч.1 ст.483 МК України, яка інкримінована ОСОБА_1 - це товари.

Так, відповідно до п.57 ст.4 МК України під товарами розуміються будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

В свою чергу, з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції» вбачається, що під валютними цінностями розуміється національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.

Отже, валютні цінності є складовою частиною товарів у розумінні МК України, проте вони можуть бути специфічним товаром, а саме грошовим, який є об`єктом валютних правовідносини, та саме в даному конкретному випадку виступає товаром.

Тобто, валютні цінності є окремим видом товару, на який поширюються спеціальні норми законодавства, в тому числі Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закон України «Про валюту і валютні операції» та інші.

Таким чином, валютні цінності є частиною товарів, які наділені спеціальними ознаками.

Водночас конструкція статті 471 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України (ч.2), товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами (ч.3).

В свою чергу, конструкція ст.483 МК України передбачає дії з такими товарами, спрямовані на переміщення або, дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у той спосіб, що передбачений диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України (з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших…).

Підсумовуючи викладене, слід зробити висновок, що диспозиція ч.1 ст.471 МК України має спеціальні ознаки, порівняно з диспозицією ч.1 ст.483 МК України.

Таким чином, переміщення валюти через митний кордон України з приховуванням від митного контролю є правопорушенням підпадає під ознаки ст. 471 МКУ, а не ст. 483 МКУ, оскільки остання застосовується виключно до товарів.

До того ж, санкції вказаних статей також значно різняться між собою, та зважаючи на відповідну кваліфікацію, можуть потягнути погіршення становища особи, у разі невірної кваліфікації дій.

Загально правовий принцип non bis in idem, який є принципом юридичної відповідальності, та полягає в тому, що особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення, також лежить в основі правила кваліфікації при конкуренції кримінально-правових норм, відповідно до якого спеціальна норма має перевагу перед загальною. Тобто, коли вчинене діяння підпадає одночасно під ознаки, передбачені у двох самостійних статтях кодексу, та передбачає наявність загальної та спеціальної норми, діяння винного слід кваліфікувати лише за статтею зі спеціальної нормою, а тому кваліфікація вчиненого правопорушення у даному випадку з огляду на аналіз статей 471 та 483 МК України, які співвідносяться як спеціальне та загальне, наявне порушення правила кваліфікації за загально правовим принцип non bis in idem.

В акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу до протоколу про порушення митних правил №0886/50000/24 від 01.09.2024 року (а.с.30) вказано, що виявлені предмети було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору, із логотипом мережі супермаркетів «Сільпо», та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їх виявлення.

Водночас, апеляційний суд враховує, що згідно встановлених обставин справи, у даному провадженні не встановлено, що ОСОБА_1 виготовила сховище, чи обладнала, пристосувала з цією метою конструктивні ємкості чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню чи монтажу, а також, що митним органом застосовувалися будь-які технічні засоби митного контролю, у зв`язку з утрудненням виявлення валютних цінностей. Грошові кошти під час огляду автомобіля були вилучені в салоні автомобілю без застосування приладів для виявлення сховищ або тайників.

Таким чином, в даній справі відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 , перетинаючи митний кордон на автомобілі, в салоні якого, серед інших речей, знаходився пакет з грошовими коштами, який був виявлений працівниками митниці в результаті елементарного огляду салону автомобіля, перевозила грошові кошти з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), або із використанням інших засобів або способів, що утруднювали виявлення грошей.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що грошові кошти були приховані ОСОБА_1 у спосіб, визначений як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст.483 МК України.

Апеляційний суд також враховує, що пояснення ОСОБА_1 , додані до протоколу порушення митних правил, не можуть бути враховані як належний та допустимий доказ, оскільки суд обґрунтовує своє рішення лише на показаннях осіб, які надані безпосередньо суду.

Крім того, на підтвердження походження грошових коштів представник ОСОБА_1 надав суду копію договору позики від 03.07.2024 року та розписку про отримання грошових коштів від 03.07.2024 року, до яких суд 1-ої інстанції поставився критично.

Дослідивши та оцінивши сукупність наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що діяння, обставини якого кваліфіковані митним органом в даній справі, не містять ознак порушення митних правил, за які передбачена відповідальність за ч.1 ст.483 МК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що в даній справі за її конкретних обставин, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, а провадження щодо неї ч.1 ст.471 МК України не порушувалось.

Крім того, апеляційний суд не вправі розглядати та надавати оцінку наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.471 МК України, оскільки митним органом дії останньої за вказаною статтею не кваліфіковані та не були предметом розгляду в суді першої інстанції, тому не можуть бути предметом дослідження та оцінки апеляційним судом.

Таким чином, об`єктивні дані та докази по справі по порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , свідчать про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що в даній справі наявні обставини, які утворюють склад порушення митних правил, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.483 МК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що в даній справі митним органом не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням встановлених судом обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шитікової Р.Ю. - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець