Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/1487/25
Провадження № 3/644/582/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Зайцева М.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВДП № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківський області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2025 року о 11 годині 35 хвилин, у смт. Шевченкове, на 40 км. автодороги Чугуїв Мілове, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 11193, д.н.з. НОМЕР_1 , як особа, позбавлена права керування транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Таким чином ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В результаті зазначеного вище, стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246520 від 14 лютого 2025 року.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, належним чином повідомлений судовою повісткою про виклик про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Кодексом України про адміністративні правопорушення імперативно не передбачена обов`язкова явка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року№23-рп/2010КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно з ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 загальних положень Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними. засобами.

Відповідно до п. 2.1 «а» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП встановлена за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частина 5 статті126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, серед яких визначено керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Поняття повторності розкрито в п.2 ч.1 ст.35 КУпАП повторним правопорушенням є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративного стягненню.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Як дослівно вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246520 від 14 лютого 2025 року, то 14.02.2025 року ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 11193, д.н.з. НОМЕР_1 , як особа, позбавлена права керування транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року.

Тобто, з фабули правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, а саме за керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.

Разом з цим, доказів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП до матеріалів справи не долучено.

Згідно довідки перевірки осіб по АІС «Армор», яка долучена до матеріалів справи, 27.06.2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка або не має права керування таким транспортним засобом або керування особою, яка позбавлена права керування, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без права керування або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП) або до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права (ч.4 ст.126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Разом з цим, матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Таким чином, матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_2 повторно протягом одного року керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керування транспортними засобами.

Таким чином, слід зазначити, що матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення факти та події вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є недоведеним.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_2 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126,245,247,251,252,280 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя: