Справа №: 486/276/25 Провадження № 3/486/256/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г. А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 609302 від 25 січня 2025 року, 25 січня 2025 року ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , неодноразово висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї дружини ОСОБА_2 , чим міг заподіяти шкоди її психічному здоров`ю та вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з потерпілою іноді сваряться.

Потерпіла ОСОБА_2 також підтвердила суду, що примирилась зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , внаслідок образ на нього викликала поліцію, невпевненості під час сварок вона не відчувала.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рапорту щодо повідомлення зі служби 102, 25 січня 2025 року о 14:18 год. надійшло повідомлення, що ОСОБА_1 систематично вчиняє відносно ОСОБА_2 домашнє насильство /а.с. 2/.

З цього приводу від ОСОБА_2 було відібрано заяву, в якій остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою /а.с.3/.

Крім того, від ОСОБА_2 було відібрано письмові пояснення, в яких остання зазначила, що 25 січня 2025 року близько 14:00 год. її чоловік ОСОБА_1 в п`яному вигляді висловлювався до неї нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою /а.с. 4/.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 609302 від 25 січня 2025 року не містить такого обов`язкового реквізиту, як час вчинення правопорушення.

В долученому до матеріалів справи рапорті зазначено, що зі слів заявниці ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_1 систематично вчиняє відносно неї насильство в сім`ї. Однак, зазначене повідомлення заявниці працівниками поліції опрацьовано не було. Матеріали справи не містять даних щодо вчинення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 дій, які б підлягали кваліфікації як домашнє насильство в інші дні, крім як на дату складання протоколу 25 січня 2025 року. Не було відібрано пояснення від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівник поліції, який склав протокол, обмежився лише посиланням в протоколі, що зазначена особа пояснення надасть у суді. Не було встановлено очевидців та свідків вчинення даного правопорушення.

Досліджені в судовому засіданні докази лише підтверджують той факт, що ОСОБА_1 висловлювався в адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

При цьому, сама по собі нецензурна лайка не може містити у собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Доказів того, що діями ОСОБА_1 психічному, здоров`ю ОСОБА_2 була завдана шкода, або ж що протягом тривалого часу потерпіла відчувала страх та емоційну непевність матеріали справи не містять.

Більш того, подружжя в судовому засіданні повідомило, що на даний час вони примирились.

Необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 25 січня 2025 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова