Справа № 203/1757/25
Провадження № 3/0203/864/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

11 квітня 2025 року Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровські області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №404356 від 10.03.2025 року ОСОБА_1 15.02.2025 року о 06.26 год. в АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї рідної сестри ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що виразилось в ображанні нецензурною лайкою та виштовхуванні з квартири ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 15.02.2025 року о 06.26 год. в АДРЕСА_1 ображав нецензурною лайкою та виштовхував з квартири рідну сестру ОСОБА_2 .

Відповідно до рапорту (а.с.2), 15.02.2025 року о 06.31 прибувши за викликом ОСОБА_2 , яка повідомила, що вчора брат погрожував їй та лякав, поліцейськими виявлено заявницю, яка повідомила, що брат є психічно хворим, не випускає з квартири матір, хоча останні разом були в під`їзді та потім пішли в невідомому напрямку. Також заявниця вказала, що тільки це не влаштовує в поведінці брата.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що брат не випускав матір до вулиці, а в заяві про вчинення правопорушення ОСОБА_2 зазначила, що брат заважає жити.

Таким чином судом встановлено, що жоден з доказів, які маються в матеріалах справи, не містить обставин щодо вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства стосовно сестри, тому суд вважає їх неналежними.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення, суд прийшов до висновку, що на підтвердження вини ОСОБА_1 не надано доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для встановлення поза розумним сумнівом в її діях складу адміністративного правопорушення .

Отже, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, вважати дії вини ОСОБА_1 такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд позбавлений можливості.

З урахуванням вищевикладеного, суддя дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, п.1 ст. 247, 251, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Ю.М. Черваньова