Справа № 592/5995/25
Провадження № 3/592/1353/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Косолап Марина Миколаївна, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Михайлівського район Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 715739 від 02.04.2025 ОСОБА_1 ставиться за провину те, що 02.04.2025 близько 15-30 год. ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що за місцем мешкання в АДРЕСА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого створював загрозу для життя та здоров`я дитини, чим порушив частину 2 статті 150 СК України.

ОСОБА_1 суду пояснив, що останнім часом міцніше ніж пиво алкогольних напоїв не вживає. Вони живуть разом з донькою та колишньою дружиною в одному будинку. З колишньою дружиною у них погані відносини. Для доньки він зробив окрему кімнату, у якій було не прибрано і він зробив їй зауваження. Почалася сварка і колишня дружина викликала поліцію.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У розумінні статей 8, 256, 283 КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених статті 284 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 184 КУпАП, що виразилося в тому, що 02.04.2025 близько 15-30 год. перебував за місцем мешкання в АДРЕСА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого створював загрозу для життя та здоров`я дитини.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 715739 від 02.04.2025; рапорт інспектора СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області Василенко Ю. від 02.04.2025; письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 02.04.2025.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2 статті 150 СК України).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти.

Отже ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містить всіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, які характеризують об`єктивну сторону даного правопорушення. Зокрема, не зазначено, в чому саме полягало ухилення останнього від виконання обов`язків щодо виховання дитини, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння.

Доказів перебування 28.03.2025 ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння чи з ознаками алкогольного сп`яніння не долучено та не долучено доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справа «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь.

З огляду на досліджені судом докази, слід дійти висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП не може бути визнана доведеною за фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП.

Керуючись частиною 1 статті 184, пунктом 1 статті 247, пунктом 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М. Косолап