П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К., за участю особи відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_1 , представника особи відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_2 - Марина В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали начальника групи ВПЗ чи ІП УЗВ ВСП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,-

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно cкладеного протоколу ЛВУ №12 від 10.03.2025 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що 07.03.2025 о 09:00 год., підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з ППП не проконтролював включення військовослужбовців (до наказу) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, будучи т.в.о. НОМЕР_2 , не склав та не направив протокол відносно ОСОБА_3 до суду. Окрім того, 04.12.2024 не усунув недоліки у протоколі відносно ОСОБА_5 та не направив до суду, чим не виконав постанову суду, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Діяння ОСОБА_2 , кваліфіковано начальником групи ВПЗ чи ІП УЗВ ВСП за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст.172-15 КУпАП, фактично визнав. Вказав на велике навантаження у роботі, у зв`язку з чим міг допуститись помилки. Просив суд застосувати відносно нього ст. 22 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , вказав , що наявні правові підстави для закриття провадження по даній справі, оскільки ОСОБА_2 вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарним статутом, що підтверджується наказом №684 від 07.04.2025 року, застосовано стягнення у вигляді суворої догани. Просив суд закрити провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з притягненням останнього до дисциплінарної відповідальності, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У разі. якщо суд прийде до висновку про неможливість закриття провадження у справі, просив суд застосувати відносно ОСОБА_2 положення ст. 22 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_2 , представника особи відносно якої запроваджено протокол ОСОБА_2 - Марина В., суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-15 КУпАП диспозиція статті передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» цей Указ набрав чинності, його дію продовжено Указом Президента України 14.01.2015, а Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію та після його затвердження Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» цей Указ набрав чинності з дня фактичного початку воєнних дій, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 18.03.2014 розпочався особливий період, який триває наразі.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено.

За положеннями ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого до держання законності.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу ЛВУ №12 від 10.03.2025 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_7 інкримінується те, що 07.03.2025 о 09:00 год., підполковник ОСОБА_2 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з ППП не проконтролював включення військовослужбовців (до наказу) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, будучи т.в.о. НОМЕР_2 , не склав та не направив протокол відносно ОСОБА_3 до суду, окрім того, 04.12.2024 не усунув недоліки у протоколі відносно ОСОБА_5 та не направив до суду, чим не виконав постанову судучим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 «Про результати проведення службового розслідування» №684 від 07.04.2025 року вбачається, що «Службовим розслідуванням встановлено, що підполковник ОСОБА_2 перебуваючи на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення в період з 01 по 31 січня 2025 року не забезпечив належний облік правопорушень вчинених особовим складом, не подав щомісячне донесення у порядку підпорядкованості про вчинені військовослужбовцями правопорушення і не забезпечив підготовку проекту наказу командира військової частини НОМЕР_3 про притягнення до дисциплінарної відповідальності сапера розмінування - електрика 4 відділення розмінування 2 взводу розмінування 3 роти розмінування 4 батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , який 17 січня 2025 року перебував у стані алкогольного сп?яніння під час виконання обов?язків військової служби на території військової частини під час дії особливого режиму воєнного стану. )

Також встановлено, що підполковник ОСОБА_2 перебуваючи на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 3 психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу в період з 01 по 28 лютого 2025 року не забезпечив належний облік правопорушень вчинених особовим складом, не подав щомісячне донесення у порядку підпорядкованості про вчинені військовослужбовцями правопорушення і не забезпечив підготовку проекту наказу командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності сапера розмінування 4 відділення розмінування 2 взводу розмінування 1 роти розмінування 4 батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , який 07 лютого 2025 року перебував у стані алкогольного сп?яніння під час виконання обов?язків військової служби на території військової частини під час дії особливого режиму воєнного стану.» у зв`язку з чим ОСОБА_2 було оголошено сувору догану.

Таким чином, ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність , яка виявилась у тому, що останній перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з ППП не проконтролював включення військовослужбовців (до наказу) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Вказана бездіяльність ОСОБА_9 , яка виявилась у тому, що останній перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з ППП не проконтролював включення військовослужбовців (до наказу) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності інкримінована йому і у протоколі ЛВУ №12 від 10.03.2025 року про адміністративне правопорушення.

Таким чином ОСОБА_2 двічі притягується до відповідальності за одне і те саме правопорушення вчинене у той самий період , за тих же обставин.

В Україні принцип «non bis in idem» закріплено в ч. 1 ст. 61 «Конституції України» «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення».

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 травня 2001 року у справі № 1-22/2001 зазначив, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну.

Частина 1 ст. 61 Конституції України забороняє притягати фізичну особу щонайменше двічі до юридичної відповідальності одного виду (цивільно-правової, кримінальної, адміністративної, дисциплінарної тощо) за одне й те саме правопорушення (цивільно- правовий делікт, злочин, адміністративне або дисциплінарне правопорушення).

Знаходить своє відображення даний принцип і у практиці ЄСПЛ де неодноразово вказано, що вислів «одне й те саме правопорушення» за ст. 4 Протоколу No 7 мусить сприйматись у тому сенсі, що вона забороняє переслідувати чи судити одну особу за друге правопорушення, якщо останнє походить із тих самих фактів або фактів, що «по суті» є такими ж, як і ті, по яких мало місце перше правопорушення. Ця гарантія вступає в дію, коли розпочато нове переслідування, а попереднє рішення про виправдання чи засудження вже набрало законної сили.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим.

Згідно з ч. 2 ст. 15 КУпАП відповідальність військовослужбовців, крім зазначених у частині першій цієї статті, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, у даному випадку, суд приходить до висновку, що гр. ОСОБА_2 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за те, що 07.03.2025 о 09:00 год., перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 з ППП не проконтролював включення військовослужбовців (до наказу) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності. Тобто, ОСОБА_2 притягується двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що є неприпустимим.

Щодо іншої частини бездіяльності ОСОБА_2 , яка інкримінована останньому та викладена у протоколі ЛВУ №12 від 10.03.2025 року про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Відповідно до ст..ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 №1 від 08.03.2022 року капітана ОСОБА_2 призначено командиром 3 батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 , ВОС-0210003, 24 тарифний розряд.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина гр. ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення ЛВУ № 12 від 10.03.2025 року, даними посвідчення офіцера серії НОМЕР_4 від 26.05.2021 року, даними наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 «Про результати проведення службового розслідування» №684 від 07.04.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що гр. ОСОБА_2 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, у відповідності ст.22КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Призначаючи вид адміністративного стягнення, суд враховує характер і міру громадської небезпеки скоєного, вчинення правопорушення вперше, суд вважає можливим на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності в силу малозначності правопорушення, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам, обмежившись усним зауваженням.

Ураховуючи те, що громадянин ОСОБА_2 вчинив дане адміністративне правопорушення вперше, а також ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі, вважаю за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 172-15, 221, 247, 251, 283-284,287,291,294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п. 3 ст. 284 КУпАП.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца