Тарутинський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________
Справа № 514/316/25
Провадження по справі № 3/514/199/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді - Кирилюк І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Лісне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331593 від 10.01.2025 р., складеним інспектором моніторингу обстановки ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_2 , 10у.01.2025 о 17 год 05 хв прикордонним нарядом «Прикордонний пост» від ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку н.п. Селкуци (РМ) Петрівка (Україна) на відстані 7000м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який в порушення ст. 9 Закону України від 4 листопада 1991 року № 1777-XII «Про державний кордон України» (у чинній редакції) зі слів 13.11.2024 здійснив незаконний перетин державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова на напрямку н.п. Петрівськ (Україна) Ісерлія (РМ). Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення відповідність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331594 від 10.01.2025 р., складеним інспектором моніторингу обстановки ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_2 , 10.01.2025 о 17 год 05 хв прикордонним нарядом «Прикордонний пост» від ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку н.п. Селкуци (РМ) Петрівка (Україна) на відстані 7000м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який в порушення ст. 9 Закону України від 4 листопада 1991 року № 1777-XII «Про державний кордон України» (у чинній редакції) незаконно перетнув державний кордон України на вхід в Україну в районі п/зн №0695. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення відповідність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року вказані матеріали об`єднані в одну справу за № 514/316/25 ( провадження № 3/514/199/25).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений шляхом направлення SMS через систему документообігу. Крім цього, в матеріалах протоколів міститься його заява з проханням слухати справу без його участі, у якій він також зазначив, що провину визнає.

Відповідно до статті 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-1 КУпАП, не встановлена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору (ст.1 Закону України від 4 листопада 1991 року № 1777-XII «Про державний кордон України» (у редакції чинній на час оформлення протоколу, далі Закон № 1777-XII).

На місцевості державний кордон позначається ясно видимими прикордонними знаками, форми, розмір і порядок встановлення яких визначаються законодавством України і міжнародними договорами України (частина 1 статті 4 Закону№1777-XII).

Режим державного кордону - це порядок перетинання державного кордону України плавання і перебування суден та корабліву територіальному морі та внутрішніх водах України, заходження у внутрішні води і порти України та перебування в них, утримання державного кордону України, провадження різних робіт, промислової та іншої діяльності на державному кордоні України (ст. 8 Закону № 1777-XII).

Перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством (ст. 9 Закону№1777-XII).

У прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України, зокрема, регламентує правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб (частина 1 статті 23 Закону №1777-XII).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 27 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим» (у чинній редакції, далі - Постанова №1147) прикордонний режим встановлюється, зокрема в межах прикордонної смуги (завширшки 5 км вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд) та прикордонних районах (визначаються, як правило, у межах території району, міста, селища та села, прилеглої до державного кордону або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби, а також у межах територіального моря, внутрішніх вод, частини вод прикордонних річок, озер та інших водойм і розташованих у цих водах островів).

Цією ж постановою затверджене Положення про прикордонний режим (далі Положення), який визначає порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі.

Згідно з встановленим Положенням порядком громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі) (п.7 Положення).

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі) ( п.8 Положення).

Окрім цього з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби (п.11 Положення).

Отже, наведені норми чинного законодавства не забороняють громадянам України перебувати у контрольованих прикордонних районах або прикордонних смугах, за умови дотримання встановленого законом порядку перебування. Недотримання такого порядку, може свідчити про наявність у таких діях об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, а саме порушення прикордонного режиму.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 204-1 КУпАП додані наступні докази: протоколи про адміністративні правопорушення серія №331593 та 331594 від 10.01.2025 року; копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; особисті пояснення ОСОБА_1 датовані 10.01.2025, в яких він визнає вину у тому, що 13.11.2024 р. незаконно перетнув державний кордон на вихід з України в Республіку Молдова, а 10.01.2025 року за перетин кордону вже на вхід в Україну був затриманий прикордонниками; рапорти працівників прикордонної служби про фіксацію адміністративного правопорушення та подальшу їх перевірку для направлення до суду.

Надаючи оцінку наявним у цій справі письмовим доказам суд виходить з такого.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення (стаття 254 КУпАП).

Положення КУпАП встановлюють, що формулювання суті правопорушення повинно бути чітким, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів, правової кваліфікації правопорушення з посиланням на норми, які передбачають відповідальність за таке правопорушення ( ст. 256 КУпАП).

Протоколи про адміністративні правопорушення серії ПдРУ № 331593 та №331594 від 10.01.2025 року не можуть бути визнані достатніми доказами у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони є засобами фіксації обставин, які мають бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи.

У цій справі єдиними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, є особистий доказ його пояснення, у яких він вказує, що визнає свою вину і претензій до уповноважених осіб прикордонної служби не має. Водночас ці пояснення також не містять відомостей про мотив вчинення ним таких дій, яким способом і за допомогою яких засобів він вчинив перетин кордону, а потім збирався вчинити спробу такого перетину знову, куди саме прямував.

Матеріали протоколів не містять ні фото- ні відео- фіксації правопорушень, схеми місця, де особа була зупинена, чи були у неї засоби, за допомогою яких він зробив це і планував зробити знов і т.і.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331593 від 10.01.2025 обставини зафіксовані зі слів ОСОБА_3 .

Пояснення ОСОБА_1 , який фактично перебував під впливом військовослужбовців ДПСУ, не можуть бути єдиним беззаперечним доказом і мають бути підтверджені іншими доказами.

У протоколах не наведено жодної обставини, яку можна було б кваліфікувати як вчинення правопорушення, передбаченого за ст. 204-1 ч.2 КУпАП, за ознаками - вчинено групою осіб (не зазначено осіб, з якими він перетинав державний кордон), повторність (відсутні посилання на докази, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення такого правопорушення).

Рапорти уповноважених осіб прикордонної служби про адміністративне правопорушення не є достатнім та переконливим доказом винності особи без інших доказів, а такі у матеріалах, які надійшли до суду, відсутні.

Суд вважає, що сам факт перебування ОСОБА_1 , який є мешканцем Болградського району Одеської області с-ще Бессарабське, на території контрольованого прикордонного району на відстані 7000 метрів від лінії державного кордону України на напрямку н.п. Селкуци (РМ) Петрівка (Україна) в районі п/зн №0695, не є підтвердженням того, що він незаконно перетнув державний кодон України або вчинив таку спробу.

Доказів незаконного перетину або спроби перетину державного кордону матеріали справи не містять, а висновки осіб, які складали протокол, ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_1 ..

Таким чином матеріали адміністративної справи не містять доказів, яких було б достатньо для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушень, зазначених у протоколах серії ПдРУ №333593, 331594 від 10.01.2025 року.

Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Конституційний принцип презумпції невинуватості є обов`язковою складовою справедливого судового розгляду справ, в яких особа обвинувачується у вчиненні кримінального або адміністративного правопорушення.

Обвинувачення особи у вчиненні правопорушень не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

У справах про адміністративні правопорушення обов`язок збирання доказів та доведення вини особи покладається на осіб, які мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній передбачений ст. 204-1 ч.2 КУпАП склад адміністративного правопорушення, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 283- 285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Кирилюк