КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/2003/24 Головуючий у суді І інстанції Чехов С.І.
Провадження № 33/824/1731/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Реви Інни Олександрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Реви Інни Олександрівни на постанову Баришівського районного суду Київської області від 09 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та призначено йому стягнення у виді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) місяці, а також стягнуто 605,60 грн судового збору на користь держави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 14 лютого 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Рева І.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП № 148475 від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 порушив п. 31.3 б ПДР України.

Разом з тим, п. 1. ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлює, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Згідно п. 2.13 ПДР України до категорії В (тобто легкових автомобілів) відносяться автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Належний ОСОБА_1 автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до закону відноситься до легкових автомобілів, адже його маса становить 3060 кілограмів.

Пунктом 1 частини 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, що затверджений постановою КМУ від 30 січня 2012 року № 137, визначено, що не підлягають проведенню обов`язкового технічного контролю легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Рева І.О. стверджує, що автомобіль не використовується підзахисним для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а доказів протилежного матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Також в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що даний автомобіль зареєстрований за юридичною особою або використовується ФОП в комерційних цілях, що свідчить про те, що ОСОБА_1 його використовує виключно для його власних потреб.

Вказує, що дивним є посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 не спростував факт вчинення правопорушення, зокрема на законну вимогу працівника поліції не показав, що в транспортному засобі не встановлено газового обладнання.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п. 31.3 б ПДР України, а не п. 31.3 а ПДР України.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Рева І.О. мотивує тим, що 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з метою перевірки дотримання останнім вимог ПДР України. В процесі спілкування з представниками поліції було виявлено, що постановою Баришівського районного суду Київської області від 09 січня 2025 року № 355/2003/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, проте про існування цього судового провадження ОСОБА_1 відомо не було, ані повістки про виклик до суду, ані зазначена постанова на його адресу не надсилались та не вручались.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Рева І.О. підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив, а тому суд дійшов висновку, що його неявка відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.

За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотнням.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, в матеріалах справи також відсутні докази отримання ОСОБА_3 копії постанови. Після ознайомлення його захисника з матеріалами справи, остання невідкладно звернулася з апеляційною скаргою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ревою І.О. строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3050816 ОСОБА_1 14 вересня 2024 року керував транспортним засобом «Opel Vivaro» номерний знак НОМЕР_1 , що своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 148475, складеного 11 жовтня 2024 року поліцейським 1 взводу 1 роти УПП БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП - сержантом поліції Коломійцем Є.Т., 11 жовтня 2024 року о 20 год 20. хв. на 60 км автодороги М-03 сполученням Київ-Харків Бориспільського району Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vivaro» номерний знак НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль і таке правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 31.3б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Долучена до матеріалів провадження картка обліку адміністративного правопорушення повністю відображає протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 148475.

З довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що відносно ОСОБА_1 14 вересня 2024 року було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3050816 за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а також 11 жовтня 2024 року - протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 148475 за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 31.3 б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті:

- керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів ;

- керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації ;

- керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме в керуванні ним транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, без своєчасного його проходження, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доводиться наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 148475 від 11 жовтня 2024 року, карткою обліку адміністративного правопорушення, довідкою про повторність вчинення адміністративного правопорушення, копією постанови серії ЕНА № 3050816 від 14 вересня 2024 року та диском з відеозаписом.

Однак, вказаний висновок зроблений судом за неповного з`ясування обставин даної справи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

У ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

Із наведеного вище слідує, що не всі транспортні засоби підлягають обов`язковому технічному контролю.

За наявних в матеріалах справи доказах неможливо встановити, чи підлягав транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , обов`язковому технічному контролю і що він його не пройшов своєчасно.

Будь-яка інформація щодо транспортного засобу (технічна характеристика) в протоколі не зазначена та в матеріалах справи відсутня.

Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається транспортний засіб, проте при дослідженні цього відеозапису неможливо встановити модель та марку автомобіля, його масу, технічні характеристики та взагалі чи підлягає вказаний автомобіль обов`язковому технічному контролю.

Тобто матеріали даної справи об`єктивно не відображають відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Викладеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки і це істотно вплинуло на правильність прийнятого судом рішення щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що надання оцінки решти доводам апеляційної скарги не має правового значення.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, у зв`язку з чим зроблено помилковий висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи, а в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які б переконливо свідчили, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Реви Інни Олександрівни про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Реві Інні Олександрівні строк на апеляційне оскарження постанови Баришівського районного суду Київської області від 09 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захиснику ОСОБА_1 - адвоката Реви Інни Олександрівни задовольнити.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 09 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 4 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб