П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1127/24

Провадження №3/943/29/2025

08 квітня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ВП №2 Золочівського Р ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності притягувався,

за ч. 1 ст.130 КУпАП,-

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.05.2024 року серії ААД № 174054 гр. ОСОБА_2 07.05.2024 року о 11 год. 05 хв. в смт. Красне по вул. Попова, 7 Золочівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд порушника на стан сп`яніння, проводився з застосування приладу Драгер, результат тесту 1,15 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДРУкраїни, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Малиняк В.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 заявив клопотання, в якому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що ознайомившись з матеріалами справи, підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 відсутні, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його винуватості у адміністративному правопорушенні, доказів протилежного стороною, яка зобов`язана їх надати, не надано, а тому, враховуючи відсутність в його діях та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також факт недоведеності вини належними та допустимими доказами, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Як об`єктивно вбачається із відеозаписів, що наявні в матеріалах справи, що жодних ознак сп`яніння у його підзахисного виявлено не було, такі не зазначені в адміністративному протоколі, як і не називалися жодного разу поліцейським на місці події. Також із відеозапису слідує, що за відсутності підстав для проведення такого огляду, поліцейською проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, проти чого ОСОБА_2 , не заперечив та погодився пройти такий огляд. Проте, в матеріалах справи відсутні відеозаписи проходження ним огляду, а також того, що останній не погодився з його результатами, та просив направити його на огляд в лікарню. ОСОБА_2 , висловив свою незгоду із таким результатом, повідомивши поліцейських про те, що не вживав алкогольних напоїв, що зобов`язувало поліцейського роз`яснити право та запропонувати пройти такий огляд у медичному закладі та доставити його в лікарню, однак поліцейськими цього зроблено не було, а безпідставно перейдено до складення адміністративного протоколу зач.1ст.130КУпАП. Факт інкримінованого ОСОБА_2 , адміністративного правопорушення залишається недоведеним та спростовується вищенаведеними обставинами, а вина у його скоєнні «поза розумним сумнівом» не доведена, а тому є підстави для закриття провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. Підстави для огляду ОСОБА_2 , на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у відповідності до вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 названо не було. На відеозаписах, що наявні в матеріалах адміністративної справи видно, як працівники поліції спілкуються з ОСОБА_2 , проводять перевірку його автомобіля, перевіряють його документи, та з`ясовують чи він перебуває на військовому обліку, проте не вказують на будь-які ознаки в нього алкогольного сп`яніння, та саму перевірку не проводять. Яким чином відбувалась процедура перевірки водія на стан алкогольного сп`яніння, та процедура оформлення матеріалів залишається невідомим, позаяк поліцейськими не долучено до матеріалів справи відеозаписи, чим приховано від суду важливі обставини, що підлягають встановлення. Крім того, інспектор поліції Равська Софія, будучи допитаною в судовому засіданні повідомила суду, що такі відеозаписи відсутні та до матеріалів справи не долучались. За таких обставин, залишився недоведеним факт керування ОСОБА_2 , транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №174054 від 07.05.2024, враховуючи істотне порушення процедури такого огляду, відсутність передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року ознак для такого огляду, відсутність в матеріалах справи відео доказів, які б підтверджували викладені в протоколі і рапорті поліцейського обставини, а також ОСОБА_2 , не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, зважаючи на висловлену ним незгоду з його результатами. Подібна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в справі №439/2319/23, де Суд виснував, що протокол про адміністративне правопорушення щодо особи був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому і протокол про адміністративне правопорушення, і результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» (з якими водій не погодився) критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення. Підтверджень про те, що водій відмовився від огляду в медичному закладі відеозапис не містить. Відтак, на наявних в матеріалах справи відеозаписах з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано всіх подій, які відбувались при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія. Таким чином, у справі відсутні допустимі докази, які би підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому судом апеляційної інстанції скасовано постанову судді Буського райнного суду Львівської області від 02 лютого 2024 року, а справу відносно водія закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаною в судовому засіданні, повідомила про те, що відеозапис фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_2 07 травня 2024 року не збереглося.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

Однак, як установлено судом, що підстави для огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у відповідності до вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 названо не було. Зокрема, відеозапис події, неповний. Не виявивши та не назвавши жодної із передбачених цією Інструкцією ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , тобто за відсутності підстав для проведення такого огляду, поліцейська відразу висловила йому пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_2 погодився та пройшов такий огляд на місці події, де результат приладу показав 1,15% проміле, після чого поліцейська повідомила про те, що допустими норма 0,20% проміле, а тому відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено для розгляду в Буський районний суд, де він зможе залучити адвоката чи іншого фахівця в галузі права.

Проте, частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», де згідно абзацу другого пункту 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Пунктом 6 цієї Постанови передбачено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №666838 від 09.11.2024, враховуючи істотне порушення процедури такого огляду, відсутність передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року ознак для такого огляду, а також ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, зважаючи на висловлену ним незгоду з його результатами.

Подібна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в справі №439/2319/23, де Суд виснував, що протокол про адміністративне правопорушення щодо особи був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому і протокол про адміністративне правопорушення, і результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» (з якими водій не погодився) критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення. Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, на такому зафіксовано проходження огляду водієм на місці зупинки транспортного засобу та його незгода з результати огляду. Підтверджень про те, що водій відмовився від огляду в медичному закладі відеозапис не містить. Відтак, на наявних в матеріалах справи відеозаписах з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано всіх подій, які відбувались при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія. Таким чином, у справі відсутні допустимі докази, які би підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому судом апеляційної інстанції скасовано постанову судді Буського райнного суду Львівської області від 02 лютого 2024 року, а справу відносно водія закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17 (провадження № К/9901/3839/17).

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 36, 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова