Номер провадження 33/816/504/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кравчун Д.В., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кравчун Д.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 15 жовтня 2024 року близько 00 год. 34 хв. керував автомобілем «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Івана Сірка, 27, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Alcotest 6820», показник 0,37 % проміле, з яким не погодився. Прослідувати до найближчого медичного закладу, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кравчун Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що стороні захисту було незаконно відмовлено в доступі до правосуддя. Так, суддя суду першої інстанції листом безпідставно відмовив адвокату Кравчун Д.В. проводити судове засідання в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вказане унеможливило учасникам судового процесу реалізувати процесуальні права.

Також, із долучених відеозаписів вбачається, що працівники поліції безпідставно та без пояснень зупинили транспортний засіб під керування ОСОБА_1 . Окрім цього поліцейські вели себе провокативно, тим самим змусили ОСОБА_1 відмовитися від проходження медичного огляду, зважаючи на те, що останній не погоджувався з результатами продуття спеціального технічного приладу.

Окрім цього водію не було роз`яснено санкцію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та процесуальні права і обов`язки особи, яка притягується до адміністративного відповідальності.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби. Таким чином, огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведений не уповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Порядку № 32 та ст. 266-1 КУпАП.

Зважаючи на неповне з`ясування всіх обставин справи, процесуальні порушення та не доведення вини ОСОБА_1 , апелянт вважає постанову судді незаконною та такою, що піддягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кравчун Д.В., який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Згідно ч.7 ст. 11 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Нормами діючого КУпАП не врегульовано порядок проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справах про адміністративне правопорушення .

За таких обставин у разі відсутності закону, який регулює відповідні правовідносини, суд може застосувати закон, що регулює подібні правовідносини. У даному випадку можливе застосування аналогії закону за ст. 336 КПК України, яке регулює проведення судового засідання у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 18 грудня 2024 року адвокатом Кравчун Д.В. було подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Але судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні поданого клопотання, що призвело до порушення прав та свобод учасників справи, порушення приписів чинного законодавства та не надано захиснику можливості участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що є порушенням доступу до правосуддя та є грубим нехтуванням гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, кожний обвинувачений має щонайменше права мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Таким чином, розглядаючи справу, суддя суду першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, які унеможливлюють прийняття законного рішення в суді апеляційної інстанції, без скасування постанови.

З огляду на викладене та відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, наведені істотні процесуальні порушення є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП встановлено адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п.п. 3, 4 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що 15 жовтня 2024 року близько 00 год. 34 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Суми по вул. Івана Сірка, 27, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Alcotest 6820», показник 0,37 % проміле, з яким останній не погодився, однак прослідувати до найближчого медичного закладу відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджуючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 15 жовтня 2024 року серії ЕПР1 № 150883;

- роздруківкою приладу «Alcotest 6820», яким зафіксовано рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 0,37 % проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено непогодження ОСОБА_1 із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудну камеру працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, вбачається, як 15 жовтня 2024 року близько 00 год. 34 хв. в м. Суми по вул. Івана Сірка, 27, працівниками поліції під час дії комендантської години було зупинено автомобіль «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням спеціального технічного засобу, на що останній погодився.

Після продуття спеціального технічного приладу, ОСОБА_1 не погодився із його результатом, який становив 0,37 % проміле. Проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, останній відмовився.

Працівники поліції декілька разів уточнювали в ОСОБА_1 чи не бажає він пройти медичний огляд, із роз`ясненням правових наслідків та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, за фактом відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із протоколом про адміністративне правопорушення, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до долучених відеозаписів з бодікамери поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, ОСОБА_1 був зупинений о 00 год. 34 хв. 15 жовтня 2024 року, під час дії в Сумській області комендантської години, під час дії якої діють відповідні обмеження, зокрема забороняється рух транспортних засобів.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію», оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Окрім цього, причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не умисно відмовився від огляду, а лише тому, що не розумів наслідків відмови від проходження огляду, є безпідставними, та такими, що спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де останньому роз`яснювали наслідки за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідальність йому була зрозуміла.

Так, з відеозапису місця події чітко вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось працівником поліції пройти огляд в медичному закладі, при цьому, ще до складання протоколу останньому було роз`яснено, що у разі відмови на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, проти чого останній не заперечував.

На доводи сторони захисту про порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 КУпАП, його огляд мав бути проведений не співробітником поліції, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини, слід зазначити наступне.

Так, аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, суд апеляційної інстанції вважає необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Окрім того, в порядку ст.40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кравчун Д.В., задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч) із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп.

У відповідності до ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.