Номер провадження: 33/813/917/25
Номер справи місцевого суду: 946/382/25
Головуючий у першій інстанції Яковенко І. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223801 від 18.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 18 січня 2025 року о 01:11 год. керував автомобілем марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Чернігівська, 6 в м. Ізмаїлі Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів, але в порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте поліцейський з обуренням перепитав ОСОБА_1 чи їде останній у лікарню або проходимо на місці, тому з урахуванням такого тону ОСОБА_1 вимушений був відмовитися від проходження огляду в медичному закладі та пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер;

2) ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер, оскільки виконував усі необхідні вимоги поліцейський щодо огляду процедури, проте останній під час видиху повітря ОСОБА_1 різко забирали прилад та фактично не давали завершити тест.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить призначити у справі судову технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі запитання:

- Чи відповідав газоаналізатор ALCOTEST DRAGER 7510 з серійним номером AMRF-0288, який був використаний поліцейським відносно ОСОБА_1 , характеристикам і технічним вимогам виробника станом на 18 січня 2025 року?

- Чи закінчились строки експлуатації газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 7510 з серійним номером AMRF-0288 станом на 18 січня 2025 року?

- Чи був (є) технічно справним такий газоаналізатор ALCOTEST DRAGER 7510 з серійним номером AMRF-0288 станом на 18 січня 2025 року?

Розглянувши дане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

За вимогами ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, перевіряються у спосіб та в порядок, що встановлений ст.ст.251,252,280 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 , звернувшись до суду апеляційної інстанції із вказаними клопотаннями, фактично не погоджується із встановленими судом фактичними обставинами, та не зазначає чому без проведення судової технічної експертизи прийняття рішення у справі було неможливим.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП до повноважень суду апеляційної інстанції не належить функція збирання та встановлення доказів по справі, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

В ході апеляційного розгляду справи з`ясовані обставини справи, які потребують правової оцінки, необхідності в допиті свідків та експерта, висновок якого міститься в матеріалах справи, не вбачається, а тому відсутні достатні підстави для задоволення клопотань про їх виклик з метою надання пояснень.

На переконання апеляційного суду, в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті апеляційної скарги.

За нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення Правил дорожнього руху України.

Таким чином, дані, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без виклику свідків та експерта.

Також, варто звернути увагу що вказане клопотання було розглянуто і судом першої інстанції в постанові судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2025 року зазначено, що для призначення технічної експертизи вказаного приладу взагалі відсутні підстави, оскільки в даному випадку, якщо у притягуваного ОСОБА_1 були сумніви в достовірності показників газоаналізатору «Alcotest Drager 7510», то він не був позбавлений можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, про що йому також неодноразово роз`яснювали працівники поліції, при цьому працівники поліції детально роз`яснювали порядок і особливості проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також, як саме необхідно продувати трубку, що, в свою чергу, також підтверджується відеозаписами, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Про судове засідання, призначене на 14 квітня 2025 року, апелянт був належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки у додаток «Viber», однак у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Таким чином, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП у разі належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223801 від 18.01.2025 (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про відмову від походження огляду (а.с. 2);

- відеозаписами, що містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 6).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте поліцейський з обуренням перепитав ОСОБА_1 чи їде останній у лікарню або проходимо на місці, тому з урахуванням такого тону ОСОБА_1 вимушений був відмовитися від проходження огляду в медичному закладі та пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер, то апеляційний суд зазначає таке.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та нестійка хода), в результаті чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд або на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер, або в медичному закладі, або відмовитися від проходження такого огляду, однак вподальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі, що зафіксовано на 00:14:47-00:16:05 хв (диск 1, назва відеофайлу «export-m6t2v - 1of2»).

Проте, на хронометражі відеозапису 00:16:06-00:17:07 хв, 00:22:29-00:27:33 хв (диск 1, назва відеофайлу «export-m6t2v - 1of2») працівники поліції попросили ОСОБА_1 закрити його автомобіль марки «Renault» державний номерний знак НОМЕР_1 та запросили до службового автомобіля, з метою супроводження останнього до медичного закладу, однак ОСОБА_1 відмовився закривати машину та не прослідував до службового автомобіля, у зв`язку з чим працівники поліції роз`яснили, що якщо особа не хоче закривати машину і їхати до медичного закладу, то останній не позбавлений можливості пройти такий огляд на місці зупинки, на що ОСОБА_1 вподальшому погодився.

Тобто поліцейські тривалий час роз`яснювали ОСОБА_1 можливість пройти огляд або на місці, або у медичному закладі, або у випадку відмови від огляду, то відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення. А притягуваний мав більше ніж достатньо часу для того, щоб визначитися як саме пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 вели розмову спокійно, стримано, не вчиняли жодних дій щодо схилення ОСОБА_1 відмовитися проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був вимушений проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі через тиск з боку поліцейських, є необґрунтованими та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер, оскільки виконував усі необхідні вимоги поліцейський щодо огляду процедури, проте останній під час видиху повітря ОСОБА_1 різко забирали прилад та фактично не давали завершити тест є необґрунтованими з огляду на таке.

В інструкції до приладу ALCOTEST DRAGER 7510 у розділі «Проведення вимірювань» визначено, що виконання вимірювань відбувається за таким алгоритмом:

- попросіть особу, яку перевіряють, дути в мундштук рівномірно без зупинок. Достатній потік повітря позначається безперервним звуковим сигналом та палаючим зеленим індикатором;

- в ході відбору проби на дисплей виводиться повідомлення «Дуйте»;

- при достатній пробі повітря, що видихується (досягнутий мінімальний об`єм повітря, що видихується, і мінімальний час видиху) починається процедура відбору проби, після чого гасне зелений індикатор і відключається звуковий сигнал;

- на дисплеї висвічується «Ждіть Йде аналіз».

Крім того, у розділі «Помилки при відборі проби» вказано, що якщо обсяг проби занадто малий, на дисплей виводиться повідомлення: «Недостатній об`єм». Лунає короткий звуковий сигнал і блимає червоний індикатор.

Так, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції неодноразово роз`яснили ОСОБА_1 , що під час тестування на приладі Драгер необхідно спокійно видихати повітря в мундштук (наче надуваєте кульку) до відповідного звукового сигналу, проте ОСОБА_1 тричі пробував проходити таке тестування, однак робив один короткий видих у мундштук, у зв`язку з чим на приладі Драгер вмикався червоний індикатор, що сигналізувало про помилку «Недостатній об`єм», що зафіксовано на 00:27:45 00:31:30 хв (диск 1, назва відеофайлу «export-m6t2v - 1of2»).

Тобто, забирання приладу від ОСОБА_1 було зумовлено виданням помилки приладу Драгеру «Недостатній об`єм» та вчиненням подальших дій для повторної спроби провести тестування.

Таким чином, працівники поліції жодним чином не перешкоджали ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, проте останній своїми діями фактично демонстрував ухилення від проходження огляду, що було розцінено як відмова від проходження огляду за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 14 квітня 2025 року на електронну адресу від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просить застосувати аналогію права, а саме положення ст. 69 Кримінального кодексу України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу, виконує свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, беручи участь у контрдиверсійних заходах, а тому існує необхідність наявності права керування.

Розглянувши дану заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Так, у відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За позицією апеляційного суду, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Будь-яких альтернативних видів стягнення санкція вказаної статті не передбачає.

Слід зазначити, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 24 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Накладене місцевим судом на ОСОБА_1 стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Посилання апелянта щодо неможливості виконання обов`язків у військовій частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для зміни накладеного на нього стягнення, з огляду на те, що жодним чином не підтверджено, що займана посада у військовій частині тим чи іншим способом потребує наявності права керування транспортним засобом.

Необхідність застосування аналогії права, а саме положення ст. 69 Кримінального кодексу України, оскільки в нормах КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією статті, є необґрунтованою з огляду на таке.

Аналогія права це вирішення конкретної юридичної справи на основі загальних принципів права (справедливості, рівності перед законом та судом тощо). Даним шляхом можливо ліквідувати прогалини у праві за умови відсутності норми права, яка б регулювала даний вид суспільних відносин.

Дійсно, нормами КУпАП не передбачено можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією статті.

Проте ч. 4 ст. 3 Кримінального кодексу України передбачає, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

За наведених обставин застосування щодо ОСОБА_1 положень ст.69 КК України є необґрунтованими та суперечать положенням КУпАП, оскільки при накладенні стягнення в справах про адміністративні правопорушення, застосовуються приписи КУпАП.

Судом враховано, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Характер вказаного правопорушення має підвищену суспільну небезпечність порівняно з іншими встановленими цим Кодексом правопорушеннями, безпідставне звільнення або часткове звільнення від відповідальності правопорушників має вкрай негативні наслідки, розгляд вказаної категорії справ є суспільно значущими та має значний суспільний інтерес.

Також апеляційний суд в даному випадку не може не зауважити, що адміністративна відповідальність має на меті не тільки кару, а й виправлення правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як порушником, так і іншими особами. Значення адміністративного стягнення в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожне вчинене правопорушення. Роль і значення адміністративного стягнення багато в чому залежать від обґрунтованості його накладення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити стягнення з дотриманням вимог і положень ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік