Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., захисника-адвоката Осадчука А. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/183/25 за апеляційною скаргою заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Козюберди В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2025.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хуст Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , звільнений від адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито відповідно до ч. 3 ст. 284 КУпАП.

З протоколу про порушення митних правил № 0641/30500/24 від 24.09.2024 та постанови судді від 04.03.2025 вбачається, що 07.06.2024 Закарпатською митницею отримано лист від 07.06.2024 № 20/20-02-01/7/573 (вх. Закарпатської митниці № 40002/4/7.7-1) Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби, яким направлено лист з матеріалами (інформацією) військової частини НОМЕР_1 щодо неотримання транспортних засобів та товарів, які було переміщено через митний кордон України на адресу зазначеної військової частини в якості гуманітарної допомоги.

Зазначеним листом військової частини повідомлено Державну митну службу України про неотримання гуманітарного вантажу, зокрема транспортного засобу марки «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 (пункт № 28 таблиці, лист від 07.06.2024 № 20/20-02-01/7/573).

Під час проведення перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів, що переміщувались у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, ввезення яких відбулось в зоні діяльності Закарпатської митниці, встановлено наступне.

Згідно з інформацією Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» було встановлено, що 06.08.2022 о 02 год 50 хв через митний пост «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , на митну територію України ввезено у якості гуманітарної допомоги - транспортний засіб марки «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_4 .

Як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_4 ,

-2-

громадянин України ОСОБА_3 подав наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , лист-звернення військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 без номеру та декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (за відповідною формою, встановленою Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» зі змінами та доповненнями).

Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою у графі 6 «Отримувач/Consignee (name, adress)» вказано: «Військова частина НОМЕР_1 , код НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 », у графі 9 «Вид допомоги/Type of assistance» вказано транспортний засіб - «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 .

18.06.2024 митницею направлено лист-запрошення від 18.06.2024 № 7.7-20/20-07/10/3218 ОСОБА_3 , з проханням прибути до Закарпатської митниці для надання пояснень з приводу обставин переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України або надіслати письмові пояснення на адресу митниці засобами поштового зв`язку або електронною поштою.

У своєму поясненні від 28.06.2024 громадянин ОСОБА_3 зазначив, що він 06.08.2022 перетнув митний кордон на транспортному засобі марки «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 через митний пост «Ужгород». Після митного оформлення даний транспортний засіб він передав сержанту ОСОБА_4 . При передачі транспортного засобу ніяких документів йому не надавали.

Згідно інформації, отриманої з мережі Інтернет сайт (www.mobile.de) вартість аналогічного/подібного транспортного засобу марки «VW» моделі «TRANSPORTER», 1997 року випуску, становить 1900 євро, що станом на 06.08.2022 за курсом НБУ складало 70699,76 грн.

Згідно зі службовою запискою Управління контролю та адміністрування митних платежів Закарпатської митниці від 18.09.2024 № 15/15-01/15002 розмір митних платежів, які підлягали сплаті під час ввезення транспортного засобу марки «VW» моделі «TRANSPORTER», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , станом на 06.08.2022 становить: 132513,.68 грн (з яких ввізне мито 7069.98 грн, акцизний податок 91574,79 грн, ПДВ 33868,91 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_3 здійснив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 132513,68 грн.

Суддя розглянувши справу, дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України за обставин, зазначених у протоколі про порушення митних правил, а закриття провадження у справі у зв`язку з малозначністю вмотивувала тим, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення вперше, ввезення транспортного засобу на звернення військової частини, яка неналежним чином оформила отримання транспортного засобу як гуманітарної допомоги, використання транспортного засобу у бойових діях, тобто вжиття такою усіх засобів на виконання підстав ввезення транспортного засобу. При цьому, врахувавши відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, зважаючи на вид та розмір передбаченого ст. 485 МК України адміністративного стягнення, мету призначення стягнення та співмірність можливого стягнення вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі, суддя дійшла висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності

-3-

на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби ставиться питання про скасування постанови та прийняття нової, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та призначити йому адміністративне стягнення відповідно до санкції цієї статті. Суд безпідставно застосував положення ст. 22 КУпАП, оскільки обставини, які б пом`якшували відповідальність, відсутні, а в матеріалах справи немає відомостей про місце знаходження транспортного засобу, ввезеного як гуманітарна допомога, на даний момент, та з якою метою такий використовується.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення, ОСОБА_3 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Осадчука А. В. про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який підтримав апеляційну скаргу, захисника-адвоката Осадчука А. В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, зібрані докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вимог вказаного закону при розгляді даної справи.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином встановлено фактичні обставини даного адміністративного провадження, досліджено та надано вірну правову оцінку зібраним доказам в їх сукупності.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, кваліфікація дій останнього за ст. 485 МК України є правильною, та в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом із урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перевіряються.

-4-

Відповідно до ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» № 8 від 03.06.2005, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначної правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб вчинення.

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене ОСОБА_3 , хоча і містило у собі всі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ст. 485 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Судом першої інстанції взято до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення вперше, а обставини, які б обтяжували відповідальність відсутні.

Відповідно до наявних у матеріалах справи характеристик ОСОБА_3 , останній позитивно характеризується, є багатодітним батьком.

Стороною захисту також надано копію листа в/ч НОМЕР_1 від 18.12.2024, яким підтверджено, що транспортний засіб перебував у користуванні сержанта ОСОБА_4 для виконання бойових завдань у зоні відповідальності в/ч НОМЕР_1 у складі в/ч НОМЕР_6 у першому ешелоні оборони. Станом на 01.02.2023 автомобіль не стояв на обліку у в/ч, оскільки сержант ОСОБА_4 не надав необхідного пакету документів до автомобільної служби технічної частини в/ч НОМЕР_6 .

У зв`язку з чим, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги те, що ввезення транспортного засобу мало місце на звернення військової частини, яка неналежним чином оформила отримання транспортного засобу як гуманітарної допомоги.

Також суд дав належну оцінку тому факту, що транспортний засіб використовувався у бойових діях.

Тому, з огляду на вид і розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принцип розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі, суд першої інстанції вважав за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність вищенаведених обставин обґрунтовано визнано підставою для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення.

-5-

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б характеризували ОСОБА_3 з негативної сторони, а також дані про те, що він як до вчинення даного правопорушення, так і після його вчинення, притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за порушення митних правил.

Також апеляційний суд враховує те, що позиція сторони захисту свідчить про фактичне визнання ОСОБА_3 вчиненого правопорушення та усвідомлення його дій.

Таким чином, застосування до ОСОБА_3 такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст. 22 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що безпідставно застосував положення ст. 22 КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними.

Із цих підстав, твердження митного органу про те, що обставини, які б пом`якшували відповідальність, відсутні, а в матеріалах справи немає відомостей про місце знаходження транспортного засобу, ввезеного як гуманітарна допомога, на даний момент, та з якою метою такий використовується, апеляційний суд визнає такими, що не є перепоною для визнання дій ОСОБА_3 малозначними, а відтак і жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_3 від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Апеляційний суд підстав для скасування постанови суду першої інстанції та винесення нової постанови, про що просить у своїй апеляційній скарзі митний орган, не знаходить, у зв`язку з чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про доручення до матеріалів справи будь-яких доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Закарпатської митниці Козюберди В. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2025 щодо ОСОБА_5 без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя