ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/184/25
провадження № 3/753/860/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року о 22 годині 40 хвилин на Бориспільському шосе в м. Києві в порушення п. 2.9 а) ПДР України ОСОБА_1 керував автомобілем «Дача Сандеро» д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, у медичному закладі у лікаря нарколога. Висновок лікаря від 03.12.2024 № 006409, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів (солі).

Відносно ОСОБА_1 був складений протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки останній протягом року вже піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст. 130 КУпАП.

06.02.2025 р. ОСОБА_1 з`явився до суду, з протоколом не погодився, вказав, що працівники поліції в порушення вимог закону не повідомили йому причину зупинки, доставили його до медичного закладу підчас повітряної тривоги, результат лабораторного дослідження не містить кількісного показника виявленої речовини, також вказав, що виведення синтетичних катіонів з організму може сягати кількох місяців. Просив визнати його невинним. Крім цього, просив суд врахувати те, що він також не погоджуючись з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржив вказане рішення до Київського апеляційного суду, запевнив, що наддасть постанову Київського апеляційного суду в наступне судове засідання.

В подальшому на виклик суду 20.03.2025 р. та 03.04.2025 р. ОСОБА_1 не з`явився, не надав копію постанови Київського апеляційного суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, надав вже суду свої пояснення по суті інкримінованого йому правопорушення, проте в подальшому перестав з`являтися до суду та цікавитися провадженням у справі стосовно нього, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, винність ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9 а) ПДР повністю підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 194226 від 11.12.2024 року (а.с.1), висновком лікаря нарколога № 006409 від 03.12.2024 р., відповідно до якого ОСОБА_1 під час огляду 28.11.2024 р. о 22-50 год. перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.2), картою обліку адміністративного правопорушення (а.с.4), рапортом поліцейського про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції на 11.12.2024 р. для складання протоколу (а.с.6), карта обліку адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.8), постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.11-13) та відеозаписом (а.с.14).

Щодо доводів ОСОБА_1 , що протокол складений з порушенням вимог закону, не було повідомлено про причину зупинки, доставлено до медичної установи під час повітряної тривоги суд оцінює критично, оскільки вони повністю спростовується даними відеозапису. Таку позицію ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності.

Також, суд вважає, що протокол відносно ОСОБА_1 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність його вини в порушенні вимог п. 2.9 а) ПДР України та наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При обранні виду стягнення, яке має бути застосовано до ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, його особу, майновий стан, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного, ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, характер та обставини вчинення правопорушення, його суспільну небезпеку та негативні наслідки, які могли настати внаслідок даного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який офіційно не працює, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і належних висновків для себе не зробив і повторно протягом року вчинив аналогічне правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування на 3 роки без оплатного вилученням керованого ним транспортного засобу.

На думку суду, такий вид адміністративного стягнення є необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та упередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення керованого ним транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя