КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/8882/24 Апеляційне провадження № 33/824/1806/2025Головуючий у суді першої інстанції - Кравець В.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Нежури В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Лисаком Максимом Юрійовичем на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 860102 від 13.04.2024 о 00:30 у м. Києві по вул. Стеценка, 27, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що співробітниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, адже на початку відеозапису вбачається, що поліцейські здійснюють обшук ОСОБА_1 без жодних на це повноважень, а надалі, без ознак сп`яніння пропонують пройти огляд.

За твердженням апелянта, поліцейські проігнорували його вимогу щодо направлення на огляд до лікаря-нарколога та необґрунтовано відмовили у видачі такого направлення. Більше того, зазначені дії працівників поліції не були належним чином зафіксовані на відеозапис, що, на думку скаржника, ставить під сумнів законність та достовірність доказів, покладених судом першої інстанції в основу оскаржуваної постанови.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Лисак М.Ю. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2024 була винесена оскаржувана постанова. Вперше скаржник звернувся до суду із апеляційною скаргою 29.11.2024. Постановою Київського апеляційного суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу було повернуто скаржнику. Відомостей про отримання скаржником зазначеної постанови матеріали справи не містять. Вдруге апеляційну скаргу направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 19.02.2024.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується протоколомпро адміністративне правопорушення серії ААД № 860102 від 13.04.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.04.2024; розпискою ОСОБА_1 від 13.04.2024; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1895723 від 13.04.2024; відеозаписом з місця події.

Апеляційний суд вважає, що висновок викладений у постанові Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

З відеозапису з місця події, вбачається, що 13 квітня 2024 року співробітниками поліції було зупинено транспортний засіб марки Volkswagen Touareg, під керування водія ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким, правоохоронці з`ясували, що державний реєстраційний номер, встановлений на автомобілі, не відповідає даному транспортному засобу, крім того, поліцейськими було зафіксовано наявність зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у відповідному медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, у результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер поліцейських у якості доказу, апеляційний суд відхиляє, оскільки відеозапис відображає всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведені апелянтом твердження про те, що працівники поліції проігнорували його вимогу щодо видачі направлення на медичний огляд у лікаря-нарколога та безпідставно відмовили у видачі такого направлення, суд визнає необґрунтованими та відхиляє, адже ОСОБА_1 неодноразово і чітко відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснюючи свою відмову тим, що поспішає і лише після складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 змінив свою позицію та заявив про згоду пройти огляд, однак така згода не може свідчити про порушення порядку з боку працівників поліції, оскільки на момент оформлення адміністративних матеріалів особа вже реалізувала своє право на відмову, передбачене чинним законодавством, а поліцейські діяли в межах наданих повноважень та відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ.

Таким чином, зауваження щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння не ґрунтується на вимогах закону, оскільки працівники патрульної поліції діяли відповідно до статті 266 КпАП України та Інструкції.

Вказаний відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

Щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння, то варто звернути увагу на те, що це питання суб`єктивної оцінки стану зробленого поліцейським, тому саме останній, який не є лікарем, вирішує лише про наявність або відсутність ознак алкогольного сп`яніння. Встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться за допомогою спеціального приладу на місці зупинки або у медичному закладі, після згоди водія на такий огляд. Відтак, виявивши у водія ознаки сп`яніння, працівник поліції має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан такого сп`яніння, що і було зроблено працівниками поліції.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність обшуку ОСОБА_1 , адже ці обставини не впливають та не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який належним чином зафіксований і підтверджений матеріалами справи, що є самостійною і достатньою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Разом з тим суд зазначає, якщо скаржник вважає дії працівників поліції незаконними, то останній не позбавлений права оскаржити такі дії окремо в судовому порядку.

Таким чином, поведінка скаржника розцінюється як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Лисаком Максимом Юрійовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Лисаком Максимом Юрійовичем залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду