Дата документу Справа № 331/6259/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/282/25Головуючий у 1-й інстанції Пивоварова Ю.О.
Єдиний унікальний №331/6259/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.ст.173, 185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Железняка В.К., потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.173, 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 14.10.2024 року об 11 год. 50 хв. біля буд.22-Д по вул.Базарній у м.Запоріжжі ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, кидався, погрожував ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим завдав їм морального тиску та порушив громадський порядок і спокій громадян.

Крім того, 14.10.2024 року об 11 год. 55 хв. біля буд.22-Д по вул.Базарній у м.Запоріжжі ОСОБА_1 на законну вимогу старшого лейтенанта поліції Солохи С.С. припинити адміністративне правопорушення, а саме: лайку нецензурними висловлюваннями та чіпляння до громадян ОСОБА_1 не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейського.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.ст.173, 185 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова є незаконною. Судом не враховано усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт посилається на відсутність доказів вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень та позбавлення його можливості надати пояснення щодо обставин події.

Крім того, апелянт заперечує проти стягнення з нього судового збору, оскільки він має тяжке матеріальне становище, та має бути звільнений від його сплати.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Железняка В.К., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; потерпілих ОСОБА_2 і Сиваш Є.Г., які заперечили проти апеляційної скарги та просили постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідальність за вчинення передбаченого ст.173 КУпАП адміністративного правопорушення настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом поставлених під охорону суспільних відносин за ст.173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від передбаченого законом про кримінальну відповідальність хуліганства, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Тобто, дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Положеннями ст.185 КУпАП регламентовано відповідальність за злісну непокору законній поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Об`єктом даного правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законній вимозі вказаної вище уповноваженої особи під час виконання нею службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення проявляється у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП адміністративних правопорушень відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП адміністративних правопорушень, всупереч протилежним доводам апелянта, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №003556 від 14.10.2024 року, згідно з яким у зазначений день та час ОСОБА_1 , перебуваючи біля буд.22-Д по вул.Базарній у м.Запоріжжі, висловлювався нецензурною лайкою, кидався, погрожував ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим завдав їм морального тиску та порушив громадський порядок і спокій громадян; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний;

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №003554 від 14.10.2024 року, відповідно до якого у зазначений день та час ОСОБА_1 , перебуваючи за вищевказаною адресою, на законну вимогу старшого лейтенанта поліції Солохи С.С. припинити адміністративне правопорушення, а саме: лайку з нецензурними висловлюваннями та чіпляння до громадян ОСОБА_1 не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейського; підпис ОСОБА_1 наявний;

- протоколі про адміністративне затримання серії АА №000868 від 14.10.2024 року правопорушення та складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 ;

- протоколі прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинене правопорушення від 14.10.2024 року;

- протоколі прийняття заяви від ОСОБА_3 про вчинене правопорушення від 14.10.2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення підтримали надані ними пояснення, що стосуються обставин вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, та зазначили, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення події відбувалися у дворі біля буд.22-Д по вул.Базарній у м.Запоріжжі, що дійсно є громадським місцем.

Апеляційним судом також було досліджено долучені до протоколів про адміністративні правопорушення рапорти уповноважених осіб Відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області №16169, №16177 та №16178 від 14.10.2024 року, в яких зафіксовано факти виявлення вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 та обставини фіксації вказаних правопорушень.

У зв`язку з наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення обставини дійсно мали місце.

Заперечення апелянта проти наявності в його діях складу передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП адміністративних правопорушень спростовуються з огляду на сукупність наявних в матеріалах провадження належних і допустимих доказів.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх оформленні, не встановлено.

Протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року.

В них зазначено дату та місце оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративних правопорушень, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення, суть вчинених адміністративних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про незабезпечення уповноваженими особами Відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області можливості реалізувати право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надати власні пояснення, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Апеляційним судом встановлено, що у відповідній графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» в обох протоколах про адміністративне правопорушення від 14.10.2024 року наявні пояснення ОСОБА_1 та його власноручний підпис. Того ж дня пояснення були надані потерпілими та свідками подій, що відбулися.

Крім того, ОСОБА_1 приймав участь особисто та не був позбавлений можливості надавати свої пояснення з приводу обставин подій як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вказані обставини у сукупності, апеляційний суд констатує, що регламентовані ст.268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушено не було.

Перевіряючи заперечення апеляційної скарги проти стягнення з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судового збору на користь держави та твердження про необхідність звільнення від його сплати, оскільки ОСОБА_1 жодних доходів не отримує та має тяжке матеріальне становище, апеляційний суд виходить з такого.

Вимогами ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» регламентовано, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.5 вказаного Закону передбачено ряд осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Вказаний перелік є вичерпним. Водночас осіб, які мають скрутне матеріальне становище, до нього не віднесено.

За наведених обставин, правові підстави, що зумовлюють надання вказаної пільги особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні.

Відтак, вимоги апелянта в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою районним судом постановою, проте висновків суду не спростовують.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення узгоджується з вимогами ст.ст.33, 36 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар