єдиний унікальний номер справи 546/236/25
номер провадження 3/546/114/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі судді Романенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

в с т а н о в и в :

14.03.2025 до Решетилівського районного суд Полтавської області від Управління патрульної поліції в Полтавській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 266905 від 09.03.2025, складеного поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області страшим лейтенантом поліції Олійник Мариною Юріївною, 09.03.2025 о 15:19 годині в м. Решетилівка, дорога А/Д М-03 Київ-Харків-Довжанський 306 км, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом (ВП 74144481 від 18.06.2024), чим порушив ст. 31-3 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення захисту прав дитини н належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості за сплати аліментів, чим порушив п. 2.1.а ПДР України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначене на 17.04.2025, ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання.

17.04.2025 від захисника адвоката Павленка О.А., до суду надійшли письмові пояснення у справі, в яких він просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у складу та події адміністративного правопорушення, що обґрунтовані наступним чином.

Частина 3 ст.126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Тобто диспозиція зазначеної статті для складу адміністративного правопорушення передбачає наявність необхідної умови - керування транспортним засобом.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З дослідженого до протоколу відеозапису встановлено, що відео зйомка проводилась з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 № 1026. Взагалі відсутній номер приладу яким проводилася зйомка рух автомобіля.

Відповідно до п. 5 розділу II цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Наявний у матеріалах справи відеозапис не містить самого факту керування саме ОСОБА_1 , а містять тільки підпис в протоколі та часткове роз`яснення з боку поліцейського. Окрім того, поліцією наданий суду електронний носій інформації, який містить відеоматеріал, на думку поліції відображує події які відбувались у час затримання ОСОБА_1 , але самого факту керування на даному відео не зафіксовано. Таким чином, зміст вказаного запису об`єктивно не підтверджує відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (відсутність на відео факту керування).

Окрім цього, звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не визнавав свою вину, а постанова, яка складена поліцейською Олійник М.Ю. серії ЕНА № 4232920 від 09.03.2025 року була скасована рішенням № п-222/41/26/01-2025 від 26.03.2025 року та до цього часу розгляд не проведено.

За ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, тому при складанні пояснення поліцейським та були порушені його права. Тобто, Закон покладає обов`язок роз`яснити зазначені права та обов`язки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, при складанні протоколу.

Разом з цим, під час складання протоколу та його зачитуванні в супереч вимогам КУпАП ОСОБА_1 не були роз`яснені його права.

Окрім цього, на відео зафіксовано інші особи, які перебували на місці складання матеріалів, але вони не були опитані належним чином.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

За таких обставин, враховуючи, що під час судового розгляду на думку ОСОБА_3 не встановлено належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у поставленому йому за вину правопорушенні та всі сумніви мають тлумачиться на користь особи, у зв`язку з чим, вважає за необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду окрім іншого визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за якими ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, не належать до даної категорії випадків. Враховуючи надані захисником ОСОБА_1 адвокатом Павленком О.А., письмові пояснення, з метою уникнення затягування розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній письмовими доказами.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції на момент вчинення правопорушення) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції на момент вчинення правопорушення) забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості за оплати аліментів»,керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає саме у керуванні транспортними засобами особами особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п.1.10 ПДР України).

За ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку та керує транспортним засобом, будучи позбавленою права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особи транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Окрім того суд зазначає, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Узагальнюючи вищевикладене, враховуючи об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, ініціатором складення протоколу повинно бути доведено наявність одночасно таких обставин: керування транспортним засобом особою, разом з цим, особа має бути позбавлена права керування таким транспортним засобом

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП працівниками поліції надано: протокол серії ЕПР1 № 266905 від 09.03.2025 (а.с.1); картку обліку адміністративного правопорушення (а.с.2); копію постанови серії ВП № 74144481 від 18.06.2024 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, видану державним виконавцем Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаром В.О., відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів (а.с.3); копію довідки з Служби автомобільних доріг у Полтавській області (а.с.5); копію постанови серії ЕНА № 43232920 від 09.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП (а.с.4). Разом з цим, захисником ОСОБА_1 адвокатом Павленком О.А., суду надано копію рішення щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зафіксоване не в автоматичному режимі 9 далі постанова) від 09.03.2025 серії ЕНА № 4232920 та надсилання справи на новий розгляд (а.с.21-23, 29-30).

Окрім цього, до матеріалів справи додано компакт-диск з написом « ОСОБА_4 09.03.25 ст. 126 Шкреба КТА 55891» (а.с.6), який містить 1 відеофайл.

З даного відеофайлу вбачається, як працівник поліції спілкується з особою, а саме зачитує зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, та протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, будучи особою, яка обмежена в праві керування транспортним засобом.

Однак, з даного відеозапису неможливо встановити особу, з якою спілкується працівниця поліції, відсутні факти керування та зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія, роз`яснення йому прав та обов`язків, роз`яснення причин зупинки, неможливо встановити з яких підстав було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, з наданого відеофайлу неможливо ідентифікувати та встановити будь-яку інформацію, яка має істотне значення для цієї справи та достовірно встановлює, що саме це відео є початком фіксації події, яка описана в протоколі.

Отже, даний відеофайл не містить жодної доказової інформації.

Таким чином, наданий ініціатором складення протоколу диск з відеозаписом, не містить інформації, яка могла б підтвердити факт керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 , а отже не може бути належним та допустимим доказом по справі. Будь-яких інших доказів, отриманих у визначеному законом порядку, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та допущення ним порушення вимог ПДР України під час руху ініціатором складення протоколу суду не надано.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Зазначені вище обставини у їх сукупності викликають обґрунтований сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів даного адміністративного провадження.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У даному випадку посадовою особою, яка складала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду належних та допустимих доказів винуватості, а саме щодо керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом.

Враховуючи те, що факт керування транспортним засобом 09.03.2025 ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у ході судового розгляду справи, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено порушення ст. 256 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність беззаперечних належних, достатніх і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-285, 287, 289 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Романенко