ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1760/24

Провадження № 33/820/231/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Мельничук К.С., Каця П.А., його захисника Морозова В.Ю., апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Морозова В.Ю. на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що 19.12.2024 року об 11 год. 36 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» в с.Бохни, 321 км, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому Законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою приладу алкотестеру «Драгер Алкотест 6810» тест №2848 від 19.12.2024 року, результат тесту 0,48 ‰ алкоголю в крові. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 Морозов В.Ю. просить постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апелянт звертає увагу на відсутність будь-яких доказів, які б надали можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, а також належного відеодоказу з виявленням ознак алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції не звернув увагу на відеозапис події, який міститься в матеріалах справи, з якого вбачається відсутність факту зупинки транспортного засобу та якиє є неповним.

Зазначає апелянт, що працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу, не роз`яснили права передбачені ст.55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія з подальшим наданням тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом та не відсторонено останнього від його керування.

Апелянт зазначає про відсутність в матеріалах справи, та у самому протоколі даних (модель, серія, номер) засобу відео фіксації.

Наголошує сторона захисту і на тому, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок чого його було дискредитовано та складено адміністративний протокол.

Стверджує, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права, повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, і становить, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, 0,5 проміле.

Отже, оскільки показник 0,48 проміле алкоголю у крові є меншим за 0,5 проміле алкоголю у повітрі, що є мінімальною межею вмісту алкоголю згідно з Віденською Конвенцією, то склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП відсутній, тобто провадження стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник Морозов В.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.

Мотиви суду

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №200114 від 19.12.2024 року, з якого вбачається, що 19.12.2024 року об 11 год. 36 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» в с.Бохни, 321 км, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому Законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою приладу алкотестеру «Драгер Алкотест 6810», результат тесту 0,48 ‰ алкоголю в крові. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Із результатами проведеного огляду ОСОБА_1 був згідний (а.с.3);

- роздруківки з технічного приладу «DragerAlcotest 6810», відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту 0,48 ‰ (а.с. 2);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №200114 від 19.12.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки, результат його огляду становив 0,48‰, з таким результатом останній був згідний та в подальшому відмовився їхати до медичного закладу (а.с.6).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, і спростовуються наведеними доказами.

Доводи захисника Морозова В.Ю. в частині того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються дослідженими судом доказами.

Вказані доводи спростовуються відеозаписом події, з якого вбачається, що транспортний засіб «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1 , зупиняється на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» в с.Бохни, 321 км, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, де знаходиться стаціонарний блокпост. На запитання поліцейського, ОСОБА_1 відповів, що він їде з Вінниці, після чого погодився пройти огляд на стан сп`яніння, з результатом якого був згідний, та в подальшому відмовився проїхати в медичний заклад.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Позицію захисника Морозова В.Ю., яку він висловив в апеляційній скарзі щодо заперечення факту керування транспортним засобом, апеляційний суд розцінює як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд відкидає і посилання захисника у апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинки його транспортного засобу , враховуючи наступне.

Згідно з п.п.5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ст. 8 ч. 4 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Отже, в умовах воєнного стану працівники поліції мають право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, з метою запобігання правопорушень, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до ОСОБА_1 , а саме пред`явити документи на транспортний засіб, а пізніше, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є доводи про те, що долучений відеозапис є неповним, оскільки, як вбачається із диску, який надано працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи з нагрудної камери поліцейського. Дані відеозаписи взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують одні і ті самі обставини справи.

Суд вважає, що на відеозаписі достатньо повно відображені обставини, які передували складанню протоколу, обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а також відображені обставини, які дають чітке уявлення про зафіксовані на відеозаписі події.

Відомостей, зафіксованих на відеозаписі, долученому до протоколу про адмініністративне правопорушення достатньо для встановлення обставин оформлення таких матеріалів та доведення вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Отже, наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі. Відповідно місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис події, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, відсутність в матеріалах провадження технічних характеристик технічних засобів, за допомогою яких формується відеозапис з місця події, який додається до протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою вимогою при його складанні.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було на законних підставах складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання сторони захисту на відсутність відеодоказів з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, напередодні ввечері, крім того стан його сп`ягніння на момент керування транспортним засобом підтверджено у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції не було роз`яснено прав ОСОБА_1 спростовується відеозаписом місця події, відповідно до якого останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України, що підтверджується також і протоколом про адміністративне правопорушення. Разом з тим, у суді першої інстанції ОСОБА_1 в повній мірі скористався своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в тому числі послугами захисника Морозова В.Ю., реалізував своє право на апеляційне оскарження судового рішення.

Твердження апелянта стосовно відсутності доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом, не є слушними, оскільки як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що за кермо в подальшому сяде його дружина, яка має посвідчення водія.

Також в апеляційному суді не знайшли свого підтвердження апеляційні твердження захисника про психологічний тиск на ОСОБА_1 з боку поліцейських, які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення щодо нього 19.12.2024 року. Відеозапис не містить ознак здійснення тиску на водія, погроз чи залякування, все відбувалося коректно та ввічливо.

Доводи апеляційної скарги захисника Морозова В.Ю. про те, що за результатами проведеного тестування ОСОБА_1 вміст алкоголю становив 0,48‰, тобто в межах норми, передбаченої Віденською Конвенцією, апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Відповідно до п. 7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у видихаємому повітрі водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2%.

За таких обставин, враховуючи те, що результат огляду ОСОБА_1 становив 0,48‰, якого він в тому числі не оспорював та пояснив, що напередодні ввечері вживав алкоголь, апеляційний суд зазначає, що такий показник перевищує межу допустимої похибки приладу Drager Alcotest 6810, за яким настає алкогольне сп`яніння. Будь-яких порушень норм національного законодавства при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та необгрунтованими, а тому не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. У даному провадженні суд вважає, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.

Враховуючи викладене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника Морозова В.Ю., апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: