Справа № 308/5121/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/399/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2023.

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , помічник командира кадру бригади з фінансово-економічної роботи начальник фінансово-економічної служби кадру управління військової частини НОМЕР_1 , у званні майор, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 30 від 31.03.2023 та постанови судді від 12.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою на посаді помічника командира кадру бригади з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби кадру управління військової частини НОМЕР_1 (дислокується в АДРЕСА_2 ), у порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст. 9, 10, 11, 16, 49, 82, 83, 84, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.12.2014 № 905, Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2011 № 59, недбало ставлячись до військової служби в умовах особливого періоду, неналежним чином виконувала свої службові обов`язки щодо забезпечення якісної організації роботи з ведення бухгалтерського обліку та забезпечення виконання завдань, покладених на фінансову службу військової частини НОМЕР_1 , здійснення контролю за відображенням у бухгалтерському обліку всіх господарських операцій, що провадяться військовою частиною НОМЕР_1 та підпорядкованими військовими частинами А7080, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , а також усуненням порушень і недоліків, виявлених під час контрольних заходів, проведених державними органами, що уповноважені здійснювати контроль за дотриманням вимог бюджетного законодавства, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, яке було виявлено Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області в ході

-2-

ревізії, проведення якою було зупинене у зв`язку з неможливістю дослідження обов`язкових питань програми ревізії через відсутність бухгалтерського обліку, про що було складено відповідний акт від 27.01.2023, який надійшов до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 17.02.2023 за вх. №1052-23.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді від 12.04.2023 щодо неї є незаконною. Всупереч поданою нею 12.04.2023 заяви про відкладення судового розгляду, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розгляд проведено без її участі, що позбавило її можливості надати суду пояснення з приводу обставин правопорушення. Також зазначає про безпідставність висновків про відсутність бухгалтерського обліку з огляду на те, що під час перевірки було виявлено надлишки продуктів харчування на суму 203712,98 грн, що виявити неможливо за відсутності бухгалтерського обліку. Зазначає, що в ході запровадження справи не було враховано її пояснення про необхідність надання часу для пред`явлення належних документів, які підтверджують забезпечення належної організації ведення нею бухгалтерського обліку у військовій частині, серед яких Баланс на 01.01.2023; головна книга за 2022 рік; відповідні меморіальні ордери з первинними документами. Також звертає увагу на те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, зауваження Управління офісу Держаудитслужби в Закарпатській області усунуті, відповідні документи на підтвердження цьому факту повинні були бути надані суду для огляду й врахуванню. Просить суд вирішити питання про звільнення її від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити. Одночасно ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки такий нею пропущений з поважних причин, так як вона присутньою під час розгляду справи не була, про наявність і зміст постанови суду дізналася лише 16.05.2023.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить постанову судді від 12.04.2023 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В обґрунтування доводів зазначає, що із листа-повідомлення Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 130708-14/2995-2022 від 22.12.2022, адресованого до ВЧ НОМЕР_1 чітко прослідковується, що проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_1 охоплював період з 01.01.2022 по 30.09.2022, з чого слідує, що датою вчинення адміністративного правопорушення є саме вказаний період часу, а протокол складено 31.03.2023. Крім того, суду першої інстанції слід було застосувати адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, згідно санкції станом на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо неї не з`явилася. За змістом ст. 294 КУпАП, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання апеляційного суду, не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду справи. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як

-3-

порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Із урахуванням наведено, а також того, що справа відносно ОСОБА_1 уже тривалий час перебуває у провадженні апеляційного суду, апеляційний суд не бере до уваги чергову заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , при цьому даних про вручення їй судової повістки та будь-яких відомостей про отримання нею копії оскаржуваної постанови, окрім тих, на які вказується у клопотанні, в матеріалах справи не міститься.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду від 12.04.2023, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, врахував належні та допустимі докази і обґрунтовано встановив, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою на посаді помічника командира кадру бригади з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби кадру управління військової частини НОМЕР_1 (дислокується в АДРЕСА_2 ), у порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст. 9, 10, 11, 16, 49, 82, 83, 84, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.12.2014 № 905, Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи,

-4-

затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2011 № 59, недбало ставлячись до військової служби в умовах особливого періоду, неналежним чином виконувала свої службові обов`язки щодо забезпечення якісної організації роботи з ведення бухгалтерського обліку та забезпечення виконання завдань, покладених на фінансову службу військової частини НОМЕР_1 , здійснення контролю за відображенням у бухгалтерському обліку всіх господарських операцій, що провадяться військовою частиною НОМЕР_1 та підпорядкованими військовими частинами А7080, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , а також усуненням порушень і недоліків, виявлених під час контрольних заходів, проведених державними органами, що уповноважені здійснювати контроль за дотриманням вимог бюджетного законодавства, що було виявлено Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області у ході ревізії, проведення якої було зупинене у зв`язку з неможливістю дослідження обов`язкових питань програми ревізії через відсутність бухгалтерського обліку.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення № 30 від 31.03.2023, листом Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 130708-14/447-2023 від 15.02.2023, актом про неможливість дослідження обов`язкових питань програми ревізії через відсутність бухгалтерського обліку в військовій частині НОМЕР_1 від 27.01.2023, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 «Про створення об`єднаного фінансового господарства військової частини НОМЕР_1 та військових частин зарахованих на фінансове забезпечення», витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2022 № 27.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, що не заперечується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Твердження ОСОБА_1 про можливість закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі є безпідставними з огляду на таке.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення безумовно свідчать про те, що таке є триваючим.

При цьому, аналіз чинного законодавства вказує на те, що певні інформація про обставини та факти адміністративного правопорушення можуть бути відомі будь-кому

-5-

(безпосередньому керівнику, викривачу, правоохоронному чи контролюючому органу тощо). Встановлення і навіть документування ними такої інформації не може вважатися встановленням факту адміністративного правопорушення, оскільки такі особи не наділені правом робити висновок про наявність або відсутність правопорушення, вони лише інформують про певні факти компетентні органи, надають документи тощо.

«Виявити» правопорушення означає встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного правопорушення. Право встановлення цього факту і його документування має особа, уповноважена на складання протоколу.

Особа, уповноважена на складання протоколу, у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають стосунок до вчиненого правопорушення (збір документів, інформації, отримання пояснення тощо).

Висновок про те, що виявлено саме правопорушення (як сукупність усіх передбачених законом ознак - об`єкт, суб`єкт, об`єктивна, суб`єктивна сторона) така особа робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому робить це невідкладно - не пізніше 24 години з моменту фактичного встановлення усіх необхідних ознак та участі особи у його отриманні.

Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу, зібрано і проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, що може свідчити про дату виявлення адміністративного правопорушення. Виявити правопорушення означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення, що є наслідком складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складання можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 є день складання відповідного протоколу, тобто 31.03.2023.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що акт Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, яким було виявлено відсутність бухгалтерського обліку, був складений 27.01.2023.

Вищевказане свідчить про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови 12.04.2023, строки передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчилися, а тому ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності й адміністративне стягнення на неї накладено у межах цих строків.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

-6-

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, водночас, вчинене нею адміністративне правопорушення не завдало збитків державним чи суспільним інтересам.

Згідно службової характеристики від 23.02.2023 ОСОБА_1 характеризується позитивно, за час проходження нею військової служби грубих порушень військової дисципліни з її боку не було.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який на даний час триває після неодноразового продовження.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що наразі ОСОБА_1 несе службу за межами Закарпатської області, а саме в районі бойових дій.

Обставин, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

З витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20.03.2023 вбачається, що за результатами службового розслідування по факту відсутності бухгалтерського обліку у в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 оголошено зауваження.

Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують її особу, те, що вона не заперечує своєї вини, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції слід було застосувати адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, згідно санкції станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що не заслуговують на увагу.

-7-

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2023 ОСОБА_1 поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2023 щодо ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_4 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 цього Кодексу за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя