Справа №: 486/272/25 Провадження № 3/486/252/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , неповнолітніх потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого слюсарем ПрАТ «Юженергобуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №609378 від 30 січня 2025 року, 30 січня 2025 року о 22:32 год. ОСОБА_1 , в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, вчинив з нею сварку, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, словесно погрожував фізичною розправою.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №609379 від 31 січня 2025 року, 30 січня 2025 року о 22:32 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в п`яному вигляді, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в присутності неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілих.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного та фізичного характеру внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи), вчинене стосовно малолітньої особи.

У розумінні ч. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитиною, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), вважається особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умисне вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру (образи) та фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до копії рапорту щодо повідомлення зі служби 102, отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 746 від 30 січня 2025 року як домашнє насильство /а.с. 2/.

До протоколу надано протокол копію письмових пояснень ОСОБА_2 /а.с. 3/ в яких зазначено, що її співмешканець ОСОБА_1 відносно неї в присутності малолітніх дітей, висловлювався нецензурною лайкою, хапав за руки, за волосся.

Аналогічні показання зазначені в письмових поясненнях ОСОБА_1 , який визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення /а.с. 4/.

Однак сам факт визнання особою вини у порушенні у вчиненні правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище. Така правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду у постановах від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 609378 від 30 січня 2025 року не розкрита суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , зокрема не зазначено, що внаслідок наведених вище дій ОСОБА_1 могла бути або була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто неповно розкрита суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 лютого 2025 року зазначений протокол надіслано на дооформлення.

На виконання постанови працівниками поліції було додано до протоколу рапорт у якому вказано про заподіяння шкоди психологічному здоров`ю потерпілого.

Однак, згідно постанови Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №609379 від 31 січня 2025 року.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає за умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), вчинене стосовно малолітньої особи.

Однак, у зазначеному вище протоколі також не розкрита суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , зокрема не зазначено дії останнього, які можуть бути кваліфіковані як домашнє насильство по відношенню до його дружини в присутності малолітніх дітей, та в чому саме полягають вказані дії.

До того ж, з`ясувати обставини справи у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої не виявилось можливим, оскільки останні до суду не з`явились та не надали суду свої пояснення стосовно зазначених фактів.

Виходячи з викладеного, протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №609378 від 30 січня 2025 року та серії ВАД №609379 від 31 січня 2025 року, складені працівниками поліції без з`ясування та встановлення всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушень, передбачених ч. ч. 1 та 2 ст. 173-2 КУпАП, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення, що складені з порушенням вищезазначених вимог законодавства не можуть бути поставлені в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами вини ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було, що дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 30 січня 2025 року домашнього насильства відносно ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив декілька правопорушень, справи про які одночасно розглядаються суддею, суд вважає за необхідне адміністративні справи №486/272/25, № 486/273/25, провадження № 3/486/252/2025, № 3/486/289/2025, об`єднати в одне провадження та надати справі № 486/272/25 провадженню №3/486/252/2025.

За викладеного, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративні справи № 486/272/25, № 486/273/25, провадження №3/486/252/2025, № 3/486/289/2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження та присвоїти справі № 486/272/25 провадженню № 3/486/252/2025.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г. А. Далматова