ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., секретар Котова Н.С., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Марганець, громадянки України, непрацюючої,

проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,-

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу Серія ВАД №645841 від 16.02.2025 року, складеного інспектором СРПП ВП№1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області л-нтом поліції Есен Я.А., 16.02.2025 року приблизно о 11.45 год. за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 не пускала доньку гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до її батька ОСОБА_3 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру про, що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України.

У судовому засіданні особі, щодо якої складено адміністративний протокол - ОСОБА_1 роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. ст. 268, 271 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнала та пояснила, що того дня приїхали родичі її невістки, син воює, невістка проживає у неї. Батько ОСОБА_4 домовився з її невісткою про зустріч з дитиною. ОСОБА_5 попросила її пройти разом з ними до кінотеатру, що ОСОБА_4 побачилася з батьком. ОСОБА_6 з дружиною під`їхали до кінотеатру, де вони на них чекали. Щойно під`їхавши та вийшовши з машини, останні почали викликати поліцію. Дружина першого чоловіка її невістки, викликала поліцію, почала погрожувати, що притягне до відповідальності за невиконання рішення суду. Є рішення суду, яким батькові встановлено побачення з дитиною за місцем проживання матері, на канікулах за місцем батька. Вона не сварилася, не кричала, не чинила опір, взагалі стояла осторонь. Пізніше взагалі залишила місце події, родичем нікому не являється, протокол складався за її відсутності, копія протоколу їй не направлялася, в протоколі зазначені неправдиві відомості, від підпису в протоколі та отриманні його копії вона не відмовлялася, оскільки її взагалі вже не було на місці події.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Вислухавши в судовому засіданні особу, щодо якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис доданий до протоколу, дійшов висновку, що доказів, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності по ч 2 ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства, вчиненого відносно неповнолітньої.

Склад адміністративного правопорушення є важливим елементом правотворення. Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення це не абстрактне чи уявне поняття, яке знаходиться поза часом і простором, а це реальна особа, яка фізично існує та заподіює власними протиправними діями шкоди об`єкту посягання. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення містить лише ознаки, якими ця особа характеризується. На законодавчому рівні такими ознаками є: вік, осудність та спеціальні ознаки. Однак, з огляду на особливості визначення суб`єкта даного адміністративного правопорушення варто звернути увагу на його специфічні особливості. Особливостями суб`єкта адміністративного правопорушення за статтею 173-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення є те, що це обов`язково мають бути особи, які пов`язані або були пов`язані сімейними, родинними відносинами. Тобто, специфіка суб`єкта даного адміністративного правопорушення в тому, що ним не може бути просто стороння фізична особа, яка є осудною та досягла віку з якого може наставати адміністративна відповідальність.

Як встановлено в судовому засіданні, особа відносно якої складено даний адміністративний матеріал не є суб`єктом адміністративного правопорушення за статтею 173-2 КУпАП, оскільки вона не пов`язана родинними відносинами ні з дитиною ОСОБА_2 ні з її батьком ОСОБА_3 ..

Між тим, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення, додано рапорт працівника поліції; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16.02.2025 року; письмові пояснення ОСОБА_7 , а також відеозапис правопорушення, які жодного доказу на підтвердження обставин викладених у протоколі, не містять.

Так, рапорт працівника поліції, відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № №524/5741/16-а, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення.

До матеріалів справи працівниками поліції додано лише пояснення ОСОБА_7 , як свідка, яка являється дружиною ОСОБА_2 - батька неповнолітньої дитини, та є зацікавленою стороною, дані пояснення не є достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_8 , письмових пояснень потерпілої чи інших свідків, якими підтверджувався б факт вчинення ОСОБА_1 діянь, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП, ними не надано.

З долученого до матеріалів справи відеозапису правопорушення також не вбачається факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин слід враховувати, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Вищевикладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 173-2 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. С. Янжула