П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 Справа №607/4010/25 Провадження №3/607/2031/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, інваліда ІІ групи, пенсіонера, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено в судовому засіданні, 17 лютого 2025 року близько 13.10 год. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно сестри ОСОБА_2 , а саме висловлював словесні образи, шарпав за верхній одяг, штовхав, внаслідок чого завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, чим порушив вимоги п. п.3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та заперечив факт вчинення ним домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_2 , яка являється його сестрою. Вказав, що в обідній час 17 лютого 2025 року він привіз матір з лікарні додому по АДРЕСА_2 , де остання проживає із його сестрою та її сином. Надалі у нього відбулась словесна суперечка із сестрою, оскільки остання зробила йому зауваження, чому він не роззувся, зайшовши в приміщення квартири, а він у свою чергу відповів, що якби вона належно доглядала матір, остання б не захворіла та даної ситуації не виникло б. Вказав, що в ході суперечки фізичну силу він не застосовував, не шарпав сестру, не ображав її, нецензурною лексикою не висловлювався.

Захисник адвокат Білик Л.С. в судовому засіданні зазначила про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже жодних умисних дій, які б свідчили про вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 не здійснював.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, його вина повністю доводиться наступними зібраними, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що у вказаний в протоколі час, а саме 17 лютого 2025 року, її брат ОСОБА_1 привіз матір додому за адресою АДРЕСА_2 . Надалі між нею та братом виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_1 ображав її, висловлювався нецензурною лайкою, шарпав за халат, в якому вона була одягнута, а також відштовхнув її, від чого вона вдарилась до холодильника. Після вказаних подій її син викликав працівників поліції, однак ОСОБА_1 покинув приміщення квартири до того, як вони приїхали. Також вказала, що з братом у них виникають сварки через квартиру, в якій вона проживає з сином та матір`ю, адже ОСОБА_1 хоче, щоб ця квартира належала йому;

- матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №621680 від 19.02.2025 року; рапорті інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Савчук-Москаль Л.В. від 18.02.2025 р.; протоколі про прийняття від ОСОБА_2 заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.02.2025 р.; письмових поясненнях ОСОБА_4 від 17.02.2025 р.; Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19.02.2025 р.; копії термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №334425 від 19.02.2025 р.; аудіовізуальному диску із відеозаписом подій, що мали місце 17.02.2025 р. та 19.02.2025 р.; рапорті інспектора СПДН ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ситнікової А. від 19.02.2025 р.

При цьому суд критично оцінює показання ОСОБА_1 щодо того, що він не вчиняв хуліганські дії відносно потерпілої ОСОБА_2 , та вважає зазначені показання такими, що направлені на введення суду в оману та уникнення адміністративної відповідальності, адже спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а також поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , які є чіткими, послідовними та такими, що повністю узгоджуються між собою, а тому не викликають у суду сумнівів щодо їх відповідності дійсним обставинам справи.

З аналогічних підстав суд не бере до уваги надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_5 , який заперечив факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_2 , водночас повідомив, що він не був присутній особисто під час їх суперечки, а в цей час знаходився в загальному коридорі будинку, на сходовій клітці, та чув лише розмову між ними на підвищених тонах, при цьому двері в квартиру були зачинені. Надані свідком ОСОБА_5 показання суперечать встановленим обставинам справи, а також відомості про те, що останній був свідком вчинення адміністративного правопорушення відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення суд приймає до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, особу винного, його матеріальне становище, та вважає, що останньому слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Водночас вирішуючи питання щодо направлення ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників в порядку, передбаченому ст. 39-1 КУпАП та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд враховує те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, а також дане адміністративне правопорушення не потягло настання тяжких наслідків, у зв`язку з чим не вбачає за необхідне направлення ОСОБА_1 на проходження відповідної програми.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.Однак враховуючи те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, суд вважає за необхідне звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 копійок).

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 (шістсот вісімдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо