Справа № 944/479/25
Провадження №3/944/620/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, студента, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №210651 від 01.01.2025, 01 січня 2025 року о 22:36:00 год ОСОБА_1 , по вул.Я.Мудрого в м.Мостиська Яворівського району Львівської області керував транспортним засобом «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року.

За таких обставин працівники Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кваліфікували дії ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки на їх думку він порушив п.2.1 (а) «Правил дорожнього руху» України.

Окрім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №229701 від 25.01.2025, 25 січня 2025 року о 01:29:00 год ОСОБА_1 , по вул.М.Вербицього,7 в смт Краковець Яворівського району Львівської області керував транспортним засобом «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року.

За таких обставин працівники Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кваліфікували дії ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки на їх думку він порушив п.2.1 (а) «Правил дорожнього руху» України.

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 24.01.2025 року матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 передані за підсудністю.

Постановою судді від 14.04.2025 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо подій що мали місце 01.01.2025заявив клопотання про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Щодо подій що мали місце 25.01.2025 ОСОБА_1 вину заперечив, зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, того, що він взагалі керував транспортним засобом. Пояснив суду, що 24 січня 2025 року разом зі своїм другом, який керував автомобілем прибули до спільних друзів в смт Краковець, авто припаркували неподалік. Близько 02 год ночі, після того як ОСОБА_1 сів на місце водія автомобіля, двигун якого не працював, до нього під`їхав патруль поліції та попросили пред`явити посвідчення водія, він пояснив поліцейському, що автомобіль рух не здійснює, автомобілем не керує, однак поліцейський пояснення не врахував та склав відносно протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №210651 від 01.01.2025, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, вчинене 01 січня 2025 року.

Водночас загальновідомою є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено воєнний стан, який наразі продовжено.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-п`ятій цієї статті.

Зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Суддя звертає увагу, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин адміністративного правопорушення чи наявності вини особи у разі закриття провадження.

Крім того, логічне тлумачення абз.1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі й вини особи у його вчиненні.

Як зазначено в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, тому під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Адміністративне правопорушення було вчинено 01 січня 2025 року, тобто на час розгляду матеріалів закінчився тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, на день розгляду даної справи про адміністративне правопорушення минув встановлений ч.2 ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до ЕПР1 №229701 від 25.01.2025, оцінивши всі обставини у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

На підтвердження зазначених обставин до суду надано довідку адмінпрактики, рапорт поліцейського, копія постанови про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч.5 ст.126 КУпАП визначає, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Отже, визначальним для притягнення до адміністративної відповідальності особи за ч.5 ст.126 КУпАП, є ознака повторності правопорушення, склад, якого в даному випадку передбачено в ч.4 ст.126 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять достатніх доказів на підтвердження того, що останній, керував транспортним засобом, оскільки відеозаписи події не долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, долучений до протоколу рапорт поліцейського не визнається як допустимий доказ, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, рапорт належить до внутрішніх документів.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

В матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо доказів, як події, так і складу правопорушення, передбаченого ч 5 ст.126 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст.7 КУпАП).

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи долучено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Таким чином, вина ОСОБА_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є недоведеною.

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки суду не надано достатніх доказів, які б дійсно підтвердили саме факт керування останнім транспортним засобом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.126, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідно до п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Матвіїв