Справа № 752/3211/25
Провадження № 3/752/2064/25
Суддя Коваль В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Коваль В.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції України у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.01.2025 приблизно о 18.50 годин, в м. Києві, на вул. Кільцева Дорога, 1-Б, керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконала вимоги дорожньої розмітки 1.13, не надала переваги в русі т.з. «Honda» д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався по перехрещувальній дорозі, внаслідок чого трапилось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 1.13, 2.3б, 8.5.1 Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, була повідомлена належним чином.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання зазначає своє місце проживання - АДРЕСА_1 , та при цьому просить направити справу за фактичним його місцем перебування та проживання - до Соснівського районного суду м. Черкас, відносно якої суд приходить до висновку,

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Голосіївському районному суді м. Києва.

Протокол про адміністративне правопорушення після його складення був направлений особою, уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення, на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, що відповідає вимогам ст. ст. 257,276 КУпАП.

Нормами діючого КУпАП питання зміни територіальної підсудності справи на стадії судового розгляду не передбачене. Місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як підстава для зміни судом підсудності не узгоджується із нормами КУпАП та не наділяє суд повноваженнями визначити підсудність розгляду справи.

Таку ж позицію висловив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові N 11 від 11.06.2004 "Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", в якій зазначив, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, що закріплено у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено право на повноважний суд, за змістом якої ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням процесуального законодавства та підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для розгляду справи до Соснівським районним судом м. Черкас, так як місце розгляду справи було визначено органом, який склав протокол про адміністративні правопорушення, у повній відповідності з вимогами ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Враховуючи вище викладені обставини, суд відмовляє у задоволенні клопотання щодо направлення вищезазначеного адміністративного матеріалу для розгляду за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкас.

Перешкод для розгляду справи у Голосіївському районному суді м. Києва, не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, у тому числі пояснення учасника ДТП, схему ДТП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться порушення п. 1.13, 2.3б, 8.5.1 Правил дорожнього руху України і її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме схеми ДТП, на парковці (стоянці), де відбулося зіткнення, нанесена дорожня розмітка, яка врегульовує черговість проїзду автомобілів по території стоянки та поміж паркомісцями. На траєкторії руху автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , нанесена дорожня розмітка 1.13, яка зобов`язує водіїв зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються перехрещуваною дорогою. Рух перехрещуваною дорогою, в даному випадку проїздом між паркомісцями, організований в обох напрямках, а тому, ОСОБА_1 , виконуючи вимоги дорожньої розмітки, повинна була надати дорогу автомобілю «Honda» д.н.з. НОМЕР_3 , який наближався до неї з лівої сторони.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Визначаючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його відношення до скоєного, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 33, 34, 40-1, 124, 221, 276, 283, 284, 287-289 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.О. Коваль