Номер провадження: 33/813/841/25
Номер справи місцевого суду: 947/6490/25
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду міста Одеси від 03 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 03.03.2025 року визнано водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Згідно із постановою суду, водій ОСОБА_1 10.02.2025 року, близько о 09:40, навпроти буд.16 по вул. Героїв Крут (Валентини Терешкової) в м. Одесі керував транспортним засобом Opel Zafira, державний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова не ґрунтується на вимогах закону, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В апеляційній скарзі наголошується, на тому, що суд не надав уваги, що ознаки сп`яніння які зазначені поліцейськими в нього були відсутні і зазначене підтверджується матеріалами справи.

В скарзі апелянт звертається увага на те, що взагалі були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейськими автоматично були названо ознаки сп`яніння, які не відповідали дійсності. Так, ознака «звужені зіниці очей, які не реагують на світло» спростовується відеозаписом долученим до матеріалів справ, і поліцейські не перевіряли реакцію очей апелянта на світло. Стосовно ознаки «бліде обличчя» зазначається, що така ознака не відповідає приписам пункту 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, оскільки в вичерпному переліку ознак наркотичного сп`яніння, така ознака взагалі не віднесена. Апелянт наголошує, що на відео має зовсім природне забарвлення шкіри. Щодо ознаки, «тремтіння пальців рук» зазначено, що на відео поліції зазначена ознака жодним чином не підтверджується, і поліцейські не перевіряли руки на предмет тремтіння.

Підсумовуючи викладене в скарзі зазначено, що матеріали справи не містять належних, законних доказів встановлення ознак сп`яніння. Крім того, апелянт акцентує увагу на тому, що поліцейські його ввели в оману, щодо наслідків самого факту відмови, йому лише було повідомлено, що буде складено протокол, про жодну відповідальність взагалі не було й мови.

Також, в апеляційній скарзі, апелянт на підтвердження своїх доводів цитує судові рішення різних апеляційних судів України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку апелянта ОСОБА_1 який підтримав доводи викладене в апеляційній скарзі, просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

У відповідності до п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного сп`яніння є, зокрема, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 Розділу ІІІ цієї Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №243089 від 10.02.2024 р., в якому викладені обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , який підписано останнім та в поясненнях зазначено, що з поліцейськими не згоден;

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.02.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, направлення підписав;

Довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія;

Відеозаписом подій за участю ОСОБА_1 .

З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що на ньому зафіксовано вимогу поліцейського до ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився, дана відмова фактично і утворює усічений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поліцейським неодноразово було роз`яснено ОСОБА_1 , що наслідком такої відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння буде оформлення щодо нього протоколу за порушення п. 2.5 ПДР, одночасно із чим, роз`яснено права та обов`язки, визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак, ОСОБА_1 такої своєї позиції не змінив.

Вищезазначені докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд, наголошує, що особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями, повинні знати ПДР та їх дотримуватися.

Пунктом 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами, неухильно дотримуватись цього пункту.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати.

Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині, що співробітники поліції ввели в оману апелянта та не повідомили наслідки відмови, а лише повідомили, що буде складено протокол за відмову від проходження огляду, є необґрунтованими.

Позиція апелянта, що на відео у нього відсутні візуальні ознаки наркотичного сп`яніння, поліцейський автоматично зазначив ознаки які не відповідали дійсності, а суд першої інстанції не дав належної оцінки цьому, на думку апеляційного суду є безпідставними.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, всупереч протилежним доводам апеляційної скарги, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.

Також, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що останній зробив огляд зіниць очей ОСОБА_1 , які не реагували на світло.

Таким чином, з урахуванням того, що з моменту складання протоколу про адміністративну відповідальність та по теперішній час ОСОБА_1 не звертався зі скаргами на дії співробітників патрульної поліції, посилання апелянта на відсутність в нього ознак наркотичного сп`яніння, є безпідставними.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції дотримані вимоги закону щодо засвідчення факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Даючи оцінку вказаним доказам як окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень Правил Дорожнього руху, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.5 ПДР України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильними.

Такий висновок суду є цілком законним та обґрунтованим, підтверджується сукупністю зібраних доказів, які є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, установлених судом.

Доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були також підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду міста Одеси від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов