Справа № 132/4100/24
Провадження № 33/801/360/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карнаух Н. П.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Куценка В. А. на постанову судді Калинівського районного суду Вінницької області від 10 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 10 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці за те, що 15 грудня 2024 року о 11 год 16 хв. на трасі АД М21 282 км у м. Калинівці Вінницької області обмежений у праві керування транспортними засобами постановою Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 33011995 від 22 березня 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Куценко В. А. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Калинівського районного суду Вінницької області від 10 березня 2025 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець належним чином не повідомив ОСОБА_1 про прийняття постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а тому він не знав про її існування. Належних доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 був повідомлений про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами матеріали справи не містять. Крім того вказував, що ОСОБА_1 з серпня 2024 року перебуває на військовій службі, а відповідно до пункту 3 частини десятої статі 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, зокрема проходження боржником військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 196901 від 15 грудня 2024 року 15 грудня 2024 року о 11 год 16 хв. на трасі АД М21 282 км у м. Калинівці Вінницької області обмежений у праві керування транспортними засобами постановою Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 33011995 від 22 березня 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» установлено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідальність за частиною третьою статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Тобто склад цього адміністративного правопорушення передбачає умисну форму вини: особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Визнаючи ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУПАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина доведена матеріалами справи.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 умислу на керування транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права.

Так постановою старшого державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 33011995 від 22 березня 2023 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі відповідно до виконавчого листа № 2-1708, виданого 28 вересня 2007 року.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що на момент складання протоколу ОСОБА_1 було відомо про встановлене щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а відтак в його діях відсутня така обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, як суб`єктивна сторона.

На вказане суд першої інстанції увагу не звернув і не дав цьому належної правової оцінки.

Крім того пунктом третім частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не може бути застосовано тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами в разі: проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 25 серпня 2024 року.

17 грудня 2024 року старшим державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з тих підстав, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією, винесено постанову про скасування боржнику тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, якщо відсутні інші належні і допустимі докази.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що адміністративні правопорушення за своєю суттю, за характером та метою стягнень, які підлягають до застосування, є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, пункти 52 54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia) від 02 вересня 1998 року, пункти 56 59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

У статті 69 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, знав про встановлене щодо нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто усвідомлював протиправний характер своїх дій, так і наявності об`єктивних підстав, передбачених пунктом 3 частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», які вказують на неможливість тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами починаючи з моменту його мобілізації і до теперішнього часу, апеляційний суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Куценка В. А. задовольнити.

Постанову судді Калинівського районного суду Вінницької області від 10 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк