ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1180/25 Справа № 193/1683/24 Суддя у 1-й інстанції - Томинець О. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір у сумі 605.60 грн, -

в с т а н о в и л а:

постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року встановлено, що10.09.2024 відносно ОСОБА_1 поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області рядовим поліції Коробкою І.Я. складено протокол, серії ААД № 737511, про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом того, що 10.09.2024 о 20:27 год., по вул. Центральна, 2 в с. Новохортиця Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 2101», н/з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 10.09.2024 року не порушував жодної норми законодавства України, зокрема вимог ПДР України та КУпАП.

Наголошує, що адміністративні матеріали щодо нього складені незаконно, оскільки зупинення його автомобіля було безпідставним, до матеріалів справи не долучено жодних доказів порушення ним ПДР. Вказує, що ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, в даному випадку поліцейські не мали підстав для зупинки його автомобіля, крім того йому не наголосили таких підстав. Отже, всі подальші докази є недопустимими.

Зазначає, що письмове направлення на проведення огляду йому не було вручене взагалі, більш того поліцейський не повідомив про можливість пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Крім того, поліцейським у направлені вказаний медичний заклад, якого на час проходження огляду не існувало, а тому вказане правлення є недопустимим доказом.

Звертає увагу, що чек Драгер, є нікчемним доказом, оскільки не містить підпису поліцейського, який є обов`язковим реквізитом, а тому вказаному доказу суд має надати критичну оцінку. До категорії електронних доказів, вказана роздруківка також не відноситься, оскільки не має відповідного QR-коду, для можливості підтвердження або перевірки його справжності та автентичності. Крім того, в порушення вимог Інструкції, що огляд проводиться поліцейським, який має спеціальне звання, роздруківка з Драгеру не містить на спеціальне звання особи, яка провела огляд.

Наголошує, що відеозапис поліцейських є недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог Інструкції не є безперервним, складаються з 12 окремих файлів і мають кілька окремих корегованих частин.

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомили причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, суддеюСофіївського районного суду Дніпропетровської області, не встановлено обставин справи, в оскаржуваному рішенні лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення. В своїй мотивувальній частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення, не зазначено про наявність чи відсутність ознак вказаного правопорушення. Взагалі не зазначено обставин, які безпосередньо встановлені судом, а вказані обставини відповідно до протоколу.

Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, в наявності. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки.

З огляду на зазначене, такі істотні порушення тягнуть за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено, що він 10.09.2024 о 20:27 год., по вул. Центральна, 2 в с. Новохортиця Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest6820 ARHJ-0308, що підтверджується тестом №1057 від 10.09.2024 року, результати огляду становлять 0,50‰. З результатами огляду ОСОБА_1 згоден. Чим порушив п.2,9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 10.09.2024, серії ААД №737511; роздруківкою з DRAGER ALCOTEST №6820, відповідно до якої 10.09.2024 о 20:53 виконано тест за № 1057 на алкоголь громадянина ОСОБА_1 , який показав результат 0,50 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відомостями отриманими з використанням технічного засобу DRAGER ALCOTEST №6820, прилад ARHJ-0308 за результатом огляду встановлено позитивну пробу на алкоголь, яка склала 0,50‰, з результатом якої ОСОБА_1 згодний про що свідчить підпис останнього; відеозаписами з місця події, здійсненими за допомогою бодікамер працівників поліції.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, що не заперечується самим ОСОБА_1 та факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, тобто керування транспортними засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт перебування ОСОБА_1 поза розумним сумнівом підтверджений роздруківкою Драгер, актом огляду та відеозаписом поліцейських. У апеляційного суду не виникає сумніву щодо достовірності даних у роздруківці Газоаналізатора, її належності та допустимості, при цьому відсутність підпису самого поліцейського не є таким порушенням, що може потягнути визнання доказу недопустимим. Так, в роздруківці зазначені обставини, які повністю узгоджуються з іншими доказами, щодо дати, часу проведення огляду, особи водія, який проходив огляд, результатів проведеного огляду, крім того на підтвердження належності вказаної роздруківки, на ній міститься особистий підпис ОСОБА_1 , що вказує, що саме ним пройдено огляд та встановлено стан алкогольного сп`яніння. Крім того, дані наведені в роздруківці аналогічні даним наведеним у акті огляду та повністю співпадають із відеозаписом поліцейських.

Поряд з цим, як вбачається з оглянутого відеозапису водій ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції визнав факт вживання ним алкогольних напоїв.

Крім того, роздруківка з газоаналізатору, друкується автоматично після проходження огляду водієм, а тому наявні у роздруківці дані є незмінними та остаточними, наявність QR-коду, як про це стверджує ОСОБА_1 , не є обов`язковим елементом роздруківки з газоаналізатору Драгер.

Доводи ОСОБА_1 про неналежність відеозапису поліцейських, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Як вбачається з долученого відеозапису поліцейських, долучених до матеріалів справи, вони здійснені відповідно до вимог Інструкції, з менту початку спілкування із водієм та до моменту ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення. Зафіксовані на цьому відеозаписі фактичні обставини правопорушення мали місце у реальності та не спотворені, зокрема спілкування із водієм, перевірка його документів, оголошення виявлених ознак сп`яніння, пропонування пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, проходження такого огляду за допомогою газоаналізатор Драгер, відповідно до вимог Інструкції, та фіксування виявлених результатів сп`яніння.

Отже, на вказаному відеозаписі безперервно та послідовно зафіксовані всі фактичні обставини, які відбувались за участю ОСОБА_1 , наявність 12 окремих файлів, не є порушенням вимог Інструкції, оскільки сам по собі запис вівся безперервно, а технічний прилад зберіг їх у окремих файлах, що не порушило послідовність. Крім того, вказуючи, що відеозапис має ознаки корегування, ОСОБА_1 не зазначив, в чому саме є невідповідність зафіксованих обставин із фактичними обставинами, що відбувались.

Не можуть бути задоволеними і посилання в апеляційній скарзі про безпідставність зупинки транспортного засобу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався та діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2021 року, № 1456 правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Отже, перевірка документів у осіб здійснюється після введення військового стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.

На підставі викладеного, апеляційний суд зауважує, що інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень під час дії воєнного стану в країні, а тому підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законними та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, відповідно до відеозапису поліцейських, ними наголошено, що підставою зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 є той факт, що номерний знак на транспортному засобі недостатньо освітлювався (clip-1).

Твердження апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не вручене направлення на проходження медичного огляду у медичному закладі, не спростовує його вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

На підставі викладеної норми закону, вимога поліцейського щодо проходження огляду має місце лише у разі незгоди водія проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами такого огляду. В даному випадку ОСОБА_1 погодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та погодився з його результатами, що підтверджується особистим підписом водія у роздруківці Драгера та відеозаписом поліцейських, відповідно до якого на запитання поліцейського ОСОБА_1 безсумнівно відповів, що з результатами огляду згоден.

На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчинив правопорушення, які відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено, стягнення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не має альтернативи.

Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, вважаю необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 років. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в сумі 605(шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина СВІЯГІНА