ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/94/25 Головуючий суддя І інстанції Черняк В. Г.
Провадження № 33/818/780/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участі секретаря Вакула Н.С., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Ознайомившись з відомостями судового провадження, суддя Шабельніков С.К. дійшов висновку про необхідністьзаявити самовідвід, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом у цій справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у цій справі є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Поряд з цим, належить врахувати те, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2024 рок задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова Шуліки Є.В. та накладено арешт в межах кримінального провадження на тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон НОМЕР_1 .

Власником цього майна у цьому кримінальному провадженні є саме ОСОБА_1

07 жовтня 2024 року ухвалою Харківського апеляційного суду під головуванням судді Шабельнікова С.К. була постановлена ухвала, якою апеляційна скарга власника майна ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2024 року була залишена без задоволення.

Згідно п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів», суддя заявляє самовідвід навіть коли не тільки у сторін по справі, а і у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лауко проти Словаччини", будь який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи, тобто заявити самовідвід.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України, «Мироненко проти України», «Фельдман проти України», характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідні принци практики Європейського суду з прав людини щодо вимоги про безсторонність, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, наведені в рішенні у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, п.п. 51-57, від 20.09.2016 року.

Згідно з ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

У Конституції України закріплені основні засади судочинства, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, суд повинен бути справедливим та неупередженим.

Зазначені принципі також закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

За таких обставин, з метою недопущення будь-яких сумнівів в неупередженості, судді слід утриматися від участі у розгляді цієї справи, у зв`язку з чим заявляю самовідвід.

Отже, суддя вважає, що заявлений самовідвід підлягає задоволенню, внаслідок чого матеріали справи № 644/94/25 належить передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів»,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Шабельнікова С.К. про самовідвід задовольнити.

Матеріали справи № 644/94/25 (апеляційне провадження №33/818/780/25) передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілувідповідно до вимог п.2.3.1 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду».

Постанова оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков