ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/ 6335 / 24 Суддя суду 1 інстанції: Афанасьєв В.О.
Провадження № 33/818/ 450 /25 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О. та Маленку В.В., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Черновала С.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Московського районного суду м.Харкова від «15» 01 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.06.2024 о 21-25 год. у м. Харкові по Салтівському шосе поблизу буд. №73, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyndai H1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом, в той день він дійсно вживав алкогольні напої, але автомобілем керував інший чоловік, який після ДТП утік.

Захисник адвокат Черновал С.О. у судовому засіданні підтримав заявлене ним раніше клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що ставить під сумнів покази свідків, які знаходяться в матеріалах справи, тому, що адреси мешкання свідків знаходяться в іншому кварталі та вони не могли чути звук ДТП. Відеозаписи які містяться в матеріалах справи не відображають відомості про вчинення правопорушення, та не містять процесуальної послідовності складення адміністративного протоколу. При складанні протоколу не були присутні свідки або поняті. Також ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, пропозицій пройти освідування на місці за допомогою драгеру або проїхати до наркодиспансеру. Крім того, невстановлений свідок якому телефонувала поліцейська вказав, що водій який був за кермом автомобіля був у сірій футболці, а ОСОБА_1 в той день був у красній футболці. Зазначив, що в матеріалах справи відсутній акт або висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем. Також, порушено порядок встановлений ст.266-1 КУпАП огляду військовозобов`язаних та резервістів на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши наявні докази по справі, заслухавши учасників, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним в порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник Черновал С.О. подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Московського районного суду м.Харкова від «15» 01 2025 року та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, необґрунтованим та несправедливим, не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

Додатково вказується, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та матеріали справи не містять належних доказів факту керування.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 була проведена із порушенням вимог КУпАП, адже ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Черновал С.О. підтримували вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Крім того, правопорушник ОСОБА_1 зазначив, що він не керував транспортним засобом, в той день він дійсно вживав алкогольні напої із дружиною, викликав знайомого ОСОБА_2 , який працював таксистом, та скористався його послугами у якості тверезого водія. Після ДТП ОСОБА_1 та його знайомий ОСОБА_2 домовилися, що ОСОБА_1 не має жодних претензій та відремонтує автомобіль самостійно, після чого знайомий ОСОБА_2 пішов із місця ДТП.

Захисник Черновал С.О. зазначив, що ставить під сумнів покази свідків, які знаходяться в матеріалах справи, тому, що адреси мешкання свідків знаходяться в іншому кварталі та вони не могли чути звук ДТП. Додатково наголошував, що невстановлений свідок якому телефонувала поліцейська Руденко Т.В. вказав, що водій який був за кермом автомобіля був у сірій футболці, а ОСОБА_1 в той день був у красній футболці.

Підсумовуючи, захисник Черновал Є.О. вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Додатково стороною захисту було подано клопотання про допит працівників поліції та очевидців події у якості свідків.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №604357 08.06.2024 о 21-25 год. у м. Харкові по Салтівському шосе поблизу буд. №73, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyndai H1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився.

Суд апеляційної інстанції дослідив відеозаписи, що долучені до матеріалів справи, із яких вбачається, що працівники поліції, приїхавши на виклик, побачили транспортний засіб «Hyndai H1», реєстраційний номер НОМЕР_2 в`їхав у бетоні блоки, водія на місці ДТП не було. Підійшовши до очевидців події, останні зазначили, що почули звук ДТП, вийшли на вулицю та побачили, як поруч із автомобілем перебуває чоловік у червоній футболці із сумкою та із наявними ознаками алкогольного сп`яніння, як тільки він почув, що було викликано працівників поліції то пішов у невідомому напрямку.

Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сидів недалеко від місця ДТП, був одягнутий у червону футболку, вбачається, що на фрагменті відеозапису на 00 год 07 хв 00 сек ОСОБА_1 каже працівникам поліції, що трохи перебрав зі спиртним, а на фрагменті відеозапису на 01 год 35 хв 50 сек вказує, що не керував транспортним засобом, на запитання працівників поліції хто ж саме перебував за кермом не відповідає.

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту про допит працівників поліції: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якості свідків та допити очевидців події: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Судом апеляційної інстанції направлялися 12 03 2025, 20 03 2025, 03 04 2025 року смс-повістки про виклик у судове засідання свідкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В судове засідання дані свідки не з`явилися, жодних заяв чи клопотань до канцелярії Харківського апеляційного суду не надавали, про причину неявки не повідомили.

Судом апеляційної інстанції були допитані у якості свідків працівники поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначили, що 08 06 2024 року їм на службовий планшет прийшов виклик про наявне ДТП за адресою м. Харков, Салтівське шосе поблизу буд. №73. Прибувши на місце ДТП, вони побачили, що транспортний засіб «Hyndai H1», реєстраційний номер НОМЕР_2 в`їхав у бетоні блоки, водія на місці ДТП не було.

Свідок ОСОБА_3 зазначила, що при спілкуванні із заявником про ДТП шляхом телефонного дзвінка, останній повідомив, що бачив біля автомобіля особу начебто у сірій футболці.

Крім того, свідок ОСОБА_5 зазначив, що коли екіпаж поліції приїхав на місце ДТП, поруч стояли свідки події, які вказували, що бачили водія у червоній футболці із сумкою, який був у нетверезому стані.

Додатково суд апеляційної інстанції дослідив пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 зазначає, що о 21 год 05 хв 08 06 2024 року почула удар автомобіля біля дому, вийшла на вулицю та побачила синій автомобіль з-за керма якого виходив чоловік, одягнутий у червону футболку. Водій був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_7 зазначає, що о 21 год 25 хв 08 06 2024 року почув удар автомобіля, вийшов на вулицю та побачив синій автомобіль з-за керма якого виходив чоловік, одягнутий у червону футболку та темні штани. Водій був у стані алкогольного сп`яніння. Після того як водій почув, що викликали поліцію почав втікати.

У судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що за кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.06.2024 о 21 годині 25 хвилин в м. Харкові по Салтівське шосе поблизу буд. 73, був не ОСОБА_1 , а інша особа.

ОСОБА_1 посилаючись на те, що за кермом був таксист «Сергій», не надав суду даних цієї особи, тим самим позбавив можливості перевірити цю обставину. Крім того, суд враховує, що при перегляді відеозаписів з бодікамер поліцейських, вбачається, що ОСОБА_1 після приїзду поліцейських не повідомляв їм про те, що за кермом його перебувала інша особа яка керувала його автомобілем «Hyundai H1».

Додатково судом апеляційної інстанції було витребувано матеріал справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, де постановою Московського районного суду м.Харкова від 03 09 2024 року було визнано водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, ні водій ОСОБА_1 , ні захисник Черновал С.О. не оскаржували дану постанову, що свідчить про їх згоду із судовим рішенням.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши відеозаписи, допитавши свідків по справі, заслухавши доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про те, що по справі досліджені докази які поза розумним сумнівом підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом «Hyndai H1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та вчинив ДТП.

Суд ставиться критично до доводів сторони захисту щодо протирічь показів свідків у часі ДТП, адже, на думку суду апеляційної інстанції, дані протиріччя жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 .

Крім того, суд ставиться критично до позиції сторони захисту щодо порушення поліцейськими порядку встановленого ст.266-1 КУпАП, а саме огляд військовозобов`язаних та резервістів на стан алкогольного сп`яніння процедури, зважаючи на наступне.

Нормами ст. 266-1 КУпАП передбачено огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, або щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. Огляд водіїв на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння, відповідно до інструкції проводиться поліцейськими.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 керував цивільним транспортним засобом на дорозі загального користування, жодних відомостей, що він виконував бойове завдання матеріали справи не містять, ОСОБА_1 зазначив, що їхав від дружини. Тому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ОСОБА_1 зобов`язаний був керуватися та виконувати вимоги ПДР України та відповідати за їх порушення на загальних підставах.

Крім того, як вбачається із відеозапису, при спілкуванні із водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніннята запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних приладів або у лікаря нарколога, на що водій ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями правопорушник ОСОБА_1 порушив вимоги п 2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, - проводиться на місці зупинки за допомогою газоаналізатора або у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складався внаслідок саме відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Додатково, як вбачається із матеріалів справи, водій ОСОБА_1 чи його захисник не оскаржували дії чи бездіяльність співробітників патрульної поліції, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції під час складення протоколу, акту, направлення чи рапорту або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у цих документах.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду апеляційної інстанції стороною захисту не наведено та не було надано.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Московськогорайонного суду м.Харкова від «15» 01 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило