КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/563/25

09 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постановуОболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Початок строку відбування ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту набрання постановою законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року та закрити провадження у справі.

Також в апеляційній скарзі просив суд про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначав, що лише 25 лютого 2025 року у додатку ДІЯ він випадково дізнався про існування вказаної постанови. Зазначає, що копії оскаржуваної постанови судом першої інстанції йому направлено не було. Дізнавшись про наявність вказаної постанови 25 лютого 2025 року, 27 лютого 2025 року він подав апеляційну скаргу.

За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2025 року Оболонським районним судом міста Києва була ухвалена оскаржувана постанова. ОСОБА_1 був відсутній у судовому засіданні при розгляді справи та постановленні оскаржуваної постанови.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року, була надіслана до реєстру для оприлюднення: 25.02.2025року. Зареєстрована в реєстрі: 26.02.2025 року. Забезпечено надання загального доступу: 27.02.2025 року.

Із довідки про доставку електронного листа вбачається, що копію постанови від 10 лютого 2025 року у справі № 756/563/25 було надіслано 25.02.2025 року одержувачу ОСОБА_1 на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Документ доставлено до електронної скриньки 25 лютого 2025 року о 19 год. 56 хв.

З огляду на вище зазначені обставини та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року слід визнати поважними та поновити вказаний строк

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ще 06.02.2025 року ним було подано до суду повністю мотивоване письмове клопотання із запереченнями на складений адміністративний матеріал, однак суд фактично проігнорував вказані заперечення.

Зазначає, що згідно матеріалів справи він не може бути притягнутий до відповідальності саме за частиною п?ятою ст. 126 КУпАП, оскільки така норма передбачає повторність та суб?єктивну сторону. Тобто, він має свідомо та повторно протягом року керувати автівкою, не маючи права (позбавленим) керування транспортними засобами.

При цьому він не керував автівкою повторно протягом року, а що за роздруківка «постанови»знаходиться у матеріалах справи йому невідомо.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено за порушення, що сталося 07.08.2024 року, о 23:37 годині, однак запис відео поліції починається 07.12.2024 року о 23:31 год.

Отже, на думку апелянта, протокол не відповідає даним справи. Однак, суд першої інстанції не направив справу для належного оформлення.

Вказує на те, що роздруківку постанови від 31.07.2024 року, що наявна в матеріалах справи ЕНА №2726951 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, він побачив перший раз у житті. Про існування вказаної постанови йому стало відомо від працівників поліції, коли його зупинили та складали протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зазначає, що на його усну вимогу про надання копії постанови відповідач (подав позов, ЄУН 760/32176/24) відмовив, без зазначення причин. Прийняти його письмову заяву також відмовилися - спочатку «через війну». Отже, раніше йому постанову ніхто не видавав, не надсилав, при ньому не складав. З огляду на що це змусило його подати відповідний позов, просити суд витребувати постановувід 31.07.2024 року тапро поновлення строку оскарження цієї постанови.

Вважає, що склад даного правопорушення за ч.5 статті 126 КУпАП в його діях відсутній, оскільки про постанову від 31.07.2024 року він не знав до зупинки його поліцейськими по даному випадку, оскаржив її одразу ж як дізнався про неї при складанні протоколу за даною справою. Наразі суд розглядає таку скаргу-позов.

Зазначає, що суд першої інстанції вказує у постанові нібито, що йому не було відомо про позов, яким він оскарживпостанову від 31.07.2024 року, оскільки не надав доказів відкриття провадження у адміністративній справі, однак, на думку апелянта, перевірити вказане можливо на сайті судової влади. Вважає такі дії суду першої інстанції щодо не прийняття аргументів сторони захисту, свідчать про упередженість суду.

Зазначає, що відсутність доказів на підтвердження кваліфікуючої ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КупАП, позбавляє суд можливості повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи та винести обгрунтовану постанову.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували на наявність у нього умислу на вчинення правопорушення, передбаченого саме ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме, що він був повідомлений про раніше накладене на нього покарання, а також в матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав копію постанови від 31.07.2024 року.

Таким чином, в матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, недостатньо доказівна підтвердження як події, так і складу правопорушення, передбаченого саме ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п'ять років, суд першої інстанції посилався на те, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 року, серії ЕПР1 №191212;

даними, що містяться в довідці старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві Б.Машко;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2726951 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП;

відеозаписом події з нагрудної камери патрульного поліцейського №470780, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення та одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отримане після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до п.п. "а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 191212, складеного поліцейським взводу № 2, роти №1, батальйону № 4, полку №1 УПП в м. Києві сержантом поліції Федоренко Н.С., 07.08.2024 року о 23 год. 37 хв., в м. Києві по просп. Володимира Івасюка ( Героїв Сталінграда) 26 водій керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, вчинено повторно протягом року. Чим порушив п. 2.1 а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Із картки обліку адміністративного правопорушення вбачається, що 07 грудня 2024 року, о 23 год. 49 хв. в м. Києві, проспект Володимира Івасюка, 26 громадянин ОСОБА_1 транспортний засіб «BMW 3351», номерний знак НОМЕР_1 , водій керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія на право керування відповідної категорії, вчинено повторно протягом року.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2726951 вбачається, що 31 липня 2024 року, о 22 год. 55 хв,. в м. Київ , на вул. Хрещатик 7/11 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Прийняте рішення -застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Із довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП капітана поліції Богдана Машко вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 31.07.2024 працівниками поліції за невиконання вимоги п.п. 2.1.А ПДР України винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N?2726951, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Станом на 07.12.2024 року відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 посвідчення водія не отримував.

Враховуючи вищезазначене, просив суд вчинене ОСОБА_1 , 07.12.2024 року, близько 23 год. 37 хв., адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 N?191212), відповідальність за яке передбачено ст. 126 КУпАП, розглядати за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Із відеозапису події з боді камери поліцейського дослідженого судом вбачається, що після зупинки авто, підійшовши до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський запитав у останнього, куди так поспішаєте, водій відповів, що не встигав загальмувати на тому світлофорі на жовтий сигнал.(зафіксований час на відео 23:32:15).

Працівник поліції запропонував водію пред'явити посвідчення водія, на що останній відповів, що забув його вдома.

Перевіривши дані ОСОБА_1 по базі МВС, поліцейський повідомив останньому, що відсутні відомості про отримання ним прав на керування транспортним засобом. ( зафіксований час на відео 23:32:51).

В подальшому водій повідомив, що очікує здачі практики водіння автомобілем (зафіксований час на відео 23:33:50).

Працівник поліції зазначив, що відносно водія буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП за вчинення правопорушення повторно протягом року.( зафіксований час на відео 23:36:13).

Із пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні 09 квітня 2025 року вбачається, що посвідчення водія йому ніколи не видавалося, він здав теоретичне завдання і очікував на проходження практичного. Сів за кермо оскільки була необхідність довезти свою дівчину додому. Зазначав, що в нього не було жодних порушень ПДР та ДТП. Щодо постанови серії ЕНА № 2726951 за ч. 2 ст. 126 КУпАП пояснив, що в ній все зазначено вірно, однак пояснити чому так сталося він не може. Штраф сплатив. Автомобіль подарований батьками на початку літа 2024 року. Свою вину визнав, просив не позбавляти права керування.

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, так як, він повторно протягом року керував транспортним засобом без посвідчення водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що роздруківку постанови, що наявна в матеріалах справи ЕНА №2726951 за ч. 2 ст. 126 КУпАП він побачив перший раз у житті, а про існування цієї постанови йому стало відомо від працівників поліції, коли його зупинили та складали протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що вказане спростовується матеріалами справи та наданими у судовому засіданні поясненнями самого ОСОБА_1 .

Як вбачається із дослідженого відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, поліцейським було повідомлено водія ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне вчинення правопорушення (зафіксований час на відео 23:36:13). При цьому жодних заперечень з цього приводу ОСОБА_1 не висловлював.

Заперечень не містить і протокол серії ЕПР 1 №191212, що був особисто підписаний водієм ОСОБА_1 .

Із пояснень наданих у судовому засіданні ОСОБА_1 вбачається, що про постанову серії ЕНА № 2726951 про притягнення його до адміністративної відповідальності за за ч. 2 ст. 126 КУпАП він знав та навіть оплатив штраф, що був призначений вказаною постановою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення у даній справі складено за порушення, що сталося 07.08.2024 року о 23:37, однак відео поліції починається 07.12.2024 о 23:31 год, отже, на думку апелянта, протокол не відповідає даним справи, при цьому суд першої інстанції не направив справу для належного оформлення, суд апеляційної інстанції відхиляє оскільки факт того, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 07.12 2024 року повністю узгоджується із матеріалами справи, а саме карткою обліку адміністративного правопорушення, довідкою щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого правопорушення та дослідженим судом відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, на якому чітко зафіксована дата 07.12.2024 року.

Помилка у зазначенні в опису установлених даних дати «07.08» замість вірного «07.12» у протоколі, складеному 07.12.2024 року, не впливає на не спростовує того факту, що 07.12.2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, вчинив вказане правопорушення повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що у нього був відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду те, що як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 знав, що у нього відсутнє посвідчення водія, йому було відомо про постанову серії ЕНА №2726951 та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а отже, усвідомлюючи протиправність свого діяння, він повторно сів за кермо та керував автомобілем, не маючи такого права, отже, свідомо та умисно повторно вчинив таке порушення, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Всі доводи апеляційної скарги спрямовані лише на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: