Справа № 138/219/25
Провадження №:3-зв/138/1/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Ясінського Ю.А., за участю секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву захисника Пограничного Артура Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява захисника Пограничного А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Савкової І.М. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП

Заява обґрунтована тим, що судове засідання у вказаній справі, було призначене на 01.04.2025 і суд в телефонному режимі був повідомлений, що ОСОБА_1 не має змоги з`явитися в судове засідання на вказану дату, оскільки перебуває на прийомі у лікаря стоматолога в м. Вінниця з гострим зубним болем, проте всупереч цьому суддею Савковою І.М. щодо ОСОБА_1 було винесено ухвалу про застосування приводу працівниками поліції, які 04.04.2025 супроводжували ОСОБА_1 на судове засідання. ОСОБА_1 є законослухняним громадянином та керівником стратегіч-ного підприємства і на його думку не було жодних підстав для застосування приводу щодо нього, а тому вбачається упереджене ставлення в діях головуючої судді щодо ОСОБА_1 .

Такі дії судді Савкової І.М., на думку осіб, які звернулись із заявою про відвід, свідчать про упереджене ставлення судді Савкової І.М. до ОСОБА_1 , та просять відвести останню від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності останнього за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 суддею, який здійснює розгляд заяви про відвід судді, визначено суддю Ясінського Ю.А.

В судове засідання захисник Пограничний А.М. не з`явився, надав до суду заяву про розгляд заяви про відвід судді у його та ОСОБА_1 відсутність, зазначивши про підтримання заяви в повному обсязі, просив її задовольнити.

Прокурор Загороднюк В.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву відповідно до якої не заперечувала про вирішення заяви про відвід судді Савкової І.М. у її відсутність, просила врахувати, що 01.04.2025 ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання без поважної причини, не повідомивши суд про причини неявки, що підтверджується доповіддю секретаря про явку сторін. Про гострий зубний біль сторона захисту дійсно повідомляла 18.02.2025, що стало підставою для чергового відкладення судового засідання. ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення відносно протоколів про адміністративні правопорушення, користуючись правовою допомогою захисника, будучи обізнаним про судове засідання, призначене 01.04.2025 ухилився від явки до суду, що і стало підставою застосування до нього приводу. Судове засідання, призначене на 01.04.2025 було єдиним судовим засіданням в яке з`явився ОСОБА_1 . Зазначила, що відсутні будь-які обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді, заява про відвід судді подана з метою затягування судового розгляду, а тому не підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ній.

Суддя Савкова І.М. про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки.

Дослідивши зміст заяви, проаналізувавши матеріали провадження про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проаналізувавши положення КУпАП вбачається, що останній не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, встановленими КПК України.

Відповідно до п.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Стаття 75 КПК України містить в собі обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до п.4 ч.1 цієї статті слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Положеннями ст.80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Верховний Суд у своїй ухвалі по справі № 826/11409/17 звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-якого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Верховний суд визнає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Також, згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, для вирішення питання щодо відводу (самовідводу) судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Хаушильдт проти Данії» (справа № 11/1987/134/188, скарга № 10486/83) наголошував, що суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18). Також Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальним рішенням судді (ухвала від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 не з`являвся в судові засідання з різних причин 03.03.2025, 10.03.2025, 18.03.2025 та 01.04.2025, інтереси останнього представляє захисник Пограничний А.М.

01.04.2025 прокурор Загороднюк В.В. заявила клопотання про застосування приводу до ОСОБА_1 у зв`язку з ухиленням останнього від явки до суду, оскільки останній обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, користується правовою допомогою захисника, не вжив заходів для явки до суду, доказів, які унеможливлюють його явку до суду не надав, та чотири судові засідання були відкладені через неявку сторони захисту і самого ОСОБА_1 .

Постановою суду від 01.04.2025 на підставі викладеного до ОСОБА_1 застосовано привід у судове засідання, призначене на 14 год. 00 хв. 04.04.2025, оскільки згідно ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (національною поліцією) піддано приводу.

Як зазначено у заяві про відвід ОСОБА_1 знав про призначення чергового судового засідання у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП на 01.04.2025. Матеріали справи не містять доказів повідомлення суду про неможливість явки останнього в судове засідання через прийом у лікаря стоматолога, більше того, у заяві захисника Пограничного А.М. від 01.04.2025, якою він просив відкласти судове засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням у судовому засіданні в іншому суді, останній також не зазначав про необхідність відвідування його підзахисним лікаря 01.04.2025.

Отже, вказані в заяві про відвід судді Савкової І.М. обставини не свідчать про її упередженість при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміні-стративної відповідальності, а є суб`єктивною оцінкою процесуальної діяльності судді.

Сумніви заявника стосовно неупередженості судді не були підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими. Заявник не надав інформації щодо можливих видимих ознак упередженості, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.

За таких обставин, заява захисника Пограничного А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Савкової І.М. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви захисника Пограничного Артура Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Савкової Інни Миколаївни у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (справа № 138/219/25, провадження № 3/138/134/25) передати судді Савковій І.М. для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.А. Ясінський