Справа № 504/1354/25
Номер провадження 3/504/890/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду надійшли матеріали справи, складені старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Зоз І.Б. про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. До суду надійшла заява адвоката Сорочана Є.В. про долучення до матеріалів справи письмових пояснень особи. Так, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях зазначив, що хоч він зі складеним протоколом категорично не згоден. Станом на момент перевірки він не був фізичною особою-підприємцем і тому не є суб`єктом господарювання в розумінні ч.2 ст. 55 ГК України. Він не займався перевезенням пасажирів. Вказаний автомобіль надав йому у користування для власних потреб його знайомий.30.03.2025 він їхав до м. Одеси у власних справах. Повертаючись до м. Миколаєва, люди, які стояли на зупинці попросили підвезти, а вони компенсують витрати на паливо, на що він погодився. Враховуючи викладені у письмових поясненнях обставини просив провадження по справ закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов такого висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 002689 від 30.03.2025, ОСОБА_1 , 30.03.2025, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Vito, н/з НОМЕР_2 о 20:40 год. на автодорозі Мелітополь-Одеса (блокпост Центроліт) проваджував господарську діяльність з перевезення пасажирів в кількості 8 чоловік без реєстрації як фізична особа-підприємець та без наявності ліцензії, чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП та ст.ст. 19, 58 Господарського кодексу України та ст. 164 КУпАП.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, до матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, фотознімку транспортного засобу, витягу з телеграм каналу (з яких не можливо встановити належність до даного правопорушення - номерні знаки транспортних засобів не можливо ідентифікувати, а зовнішній вигляд транспортного засобу марки Mercedes-Benz Vito під керуванням ОСОБА_1 відрізняється від долучених фото з витягу), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, відеозапису, жодного іншого доказу не долучено.

Санкцією ст.1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Ознаки підприємницької діяльності перелічені в ст. 42 Господарського кодексу України, а саме підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 здійснювалась господарська (підприємницька) діяльність за критерієм систематичності, не надано доказу, що у вказаної особи відсутня реєстрація в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, навпаки, матеріали справи не містять жодних даних, які могли б надати можливість суду дійти висновку про систематичність зайняття особою діяльністю у сфері пасажирських перевезень та про наявність об`єктивної сторони ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд наголошує на тому, що не має можливості самостійно збирати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на зазначене, суддею встановлено, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП.

За положеннямст.245 КУпАП, завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст.164, ст. ст.247,283,284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова