Справа № 154/1400/24 Провадження №33/802/266/25 Головуючий у 1 інстанції:Лутай А. М.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Таровської А.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Нечая Ю.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 квітня 2024 року о 20 год 32 хв, на вул. Л. Українки у с. Руснів, Володимирського району, Волинської області, керував транспортним засобом марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати як незаконну, провадження по справі закрити. Вказує про порушення його права на захист через розгляд даної справи, який відбувся 18 лютого 2025 року, у його відсутності, без належних даних про його своєчасне сповіщення з приводу часу та місця розгляду даної справи у суді. У протоколі про адміністративне правопорушення наявні виправлення, а причиною зупинки транспортного засобу несправність освітлення номерного знаку, попри відсутність у матеріалах справи по даному факту будь-яких протоколів. Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського є фрагментарним, що ставить під сумнів його достовірність та допустимість як доказу. Лікар терапевт КП «Володимирське ТМО» ОСОБА_2 безпосередньо огляд ОСОБА_1 не проводила, і за наслідками його огляду не було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також вказує, що суддя безпідставно, усупереч положенням п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стягнув із нього інваліда ІІ групи судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Нечая Ю.М., які підтримали подану апеляційну скаргу, доходжу такого висновку.

У поданій апеляційній скарзі, серед іншого, йдеться про безпідставний розгляд даної справи у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності що, як він стверджує, стало наслідком порушення його права на захист.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови вжиття судом заходів для її своєчасного сповіщення про місце та час розгляду справи, і за наявності даних про таке її сповіщення, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як стверджується змістом оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, згідно довідки про доставку SMS, з урахуванням наявної у матеріалах справи заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення від 12 квітня 2024 року, де перший особисто зазначив свій мобільний номер телефону (SIM-карта) ( НОМЕР_2 ), до суду не з`явився, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, у тому числі, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю від нього не надходило, а тому її розгляд проведено у його відсутності на законних підставах, що також узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, і підстав вважати його право на захист порушеним, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Поміж тим, вважаю, що ОСОБА_1 не позбавлений процесуальної можливості надати свої пояснення щодо обставин вчиненого на стадії розгляду даної справи у апеляційному суді.

Також є безпідставними доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу під його керуванням, з огляду на таке.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Матеріалами справи стверджується, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський відразу повідомив про причину зупинки його технічну несправність «лампочка не працює», і водій даного факту не заперечував, пояснивши, що забрав автомобіль з ремонту.

Попри наведене вище, вважаю доцільним зазначити про те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який, усупереч доводам ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доказом у даній справі, з достатньою повнотою убачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Із цього відео відтворюється така хронологія події вчиненого, зокрема, видно, що перший, на вимогу поліцейського, пройшов огляд на стан сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, і не погодившись із його результатом виявив бажання їхати у лікарню, де був оглянутий лікарем терапевтом ОСОБА_2 , із якою попередньо проведено відповідне навчання лікарем наркологом, за наслідками якого було складено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 50 з висновком та діагнозом за результатами огляду алкогольне сп`яніння.

Пунктами 15-17, 20 Інструкції визначено, що у закладі охорони здоров`я, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Такий Висновок складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Усупереч вищенаведеному суддя, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №061852 від 12 квітня 2024 року, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та долученим до нього чеком про проведення тесту на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6820», Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 50 від 12 квітня 2024 року (огляд проводився з використанням спеціального технічного приладу і його результат 0,32 %о, 0, 29 %о) та усними пояснення лікаря, що проводила огляд ОСОБА_1 , залишив поза увагою вищенаведені положення Інструкції, які передбачають не право, а обов`язок лікаря, за наслідками огляду водія на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я скласти Висновок щодо результатів медичного огляду, який у матеріалах даної справи відсутній.

Вважаю доцільним зазначити про те, що складення такого Висновку лікарем є процесуальною дією, спрямованою на фіксацію адміністративного правопорушення у межах КУпАП та завершальним процесуальним документом, який фіксує факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, стосовно якої проведено огляд у закладі охорони здоров`я, тобто його наявність є обов`язковою, а заміна іншими документами, у тому числі, Актом медичного огляду, є неприйнятною.

Наведене у своїй сукупності та взаємозв`язку є свідченням того, що сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що було установлено при проведенні його огляду у закладі охорони здоров`я, не був задокументований у встановленому законом порядку, тобто поліцейськими не було дотримано визначеної нормативно-правовими актами процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, установлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати усі установлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Тоді як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 , не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки наявність у його діях складу даного адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки при перевірці доводів апеляційної скарги установлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то провадження у справі щодо нього підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 лютого 2025 року стосовно нього скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: