КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/7138/24 Суддя І інстанції - Шролик І.С.
Провадження № 33/824/126/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Ганжи А.О. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26.06.2024 щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 26.06.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору в дохід держави в сумі 605,60 грн.

В даній справі було об`єднано в одне провадження два адміністративні матеріали, зокрема, по протоколу серії ААД№641279 та протоколу серії ААД № 641278.

Судом при розгляді встановлено, що ОСОБА_1 , 15 травня 2024 року о 01.10 год. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на просп. Степана Бандери, 11-А в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того встановлено, що водій ОСОБА_1 , керував 14 травня 2024 року о 23.55 год. транспортним засобом марки Volkswagen Passat , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на просп. Оболонський, 14 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Ганжа А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26.06.2024 щодо ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що розмір штрафу за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати в Україні, в проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в КК України (ч.1 ст. 286) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за каране діяння за національним законодавством України. Наведені обставини, на думку захисника, свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні ст. 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду. Тож апелянт наголошує, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності.

Апелянт зазначає, що у ситуації, яка склалася, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Важливо, що в даних правовідносинах особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в судове засідання не викликалася, відповідних пояснень не надала, а отже судом першої інстанції не було здійснено перевірку обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також захисник зазначає, що відповідно до протоколу, ОСОБА_1 14.05.2024 о 23 год. 55 хв. керував транспортним засобом. При аналізі наданого відеозапису встановлено, що відеоряд з нагрудної камери поліцейського починається з 23 год. 56 хв. та очевидно, що поліцейськими не зафіксовано факту, що ОСОБА_1 саме рухався, оскільки поліцейські підійшли до автомобіля, який вже стояв. При цьому апелянт звертає увагу, що автомобіль був запаркований у спеціально обладнаному для цього місці, а отже явно це була не спонтанна зупинка. Навіть, якщо припустити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, то з матеріалів справи не зрозуміло, яка була причина його зупинки. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом жодним чином не підтверджено матеріалами справи.

Отже, як вказує апелянт, подальші дії поліцейських щодо оформлення правопорушення потрібно визнати незаконними та протиправними, такими, що порушують чинне законодавство України, оскільки поліцейські безпідставно зупинили ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що чіткий перелік підстав зупинення транспортного засобу визначений ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та в п.3 вказаного закону зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з дентальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. При перегляді відеозапису очевидно, що підстави зупинки поліцейським викладені не були, а посилання на вигадане орієнтування матеріалами справи не підтверджено.

Також апелянт звертає увагу, що при перегляді відеозапису жодних ознак алкогольного сп`яніння, на які посилається поліцейський, не видно, окрім того, поліцейським навіть не було запропоновано перевірочні завдання для ОСОБА_1 , а саме витягнути пальці вперед перед собою, щоб перевірити чи є їх тремтіння, доторкнутися пальцем до кінчика носу, чи то пройти по прямій, отже посилання на зазначені в протоколі ознаки сп`яніння нічим не підтверджені.

Окрім того, апелянт вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери є неналежним та недопустимим доказом, оскільки один відеофайл містить записи з різних відеокамер, зокрема з камери №474389 та з камери №473256, що свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та диск. При чому відеозапис монтувався з різних камер в один файл, що суперечить інформації, зазначеній в протоколі.

Також апелянт вказує, що на відеозапису чутно, як поліцейський телефонує своїм колегам та передає інформацію, що він впевнений, що ОСОБА_1 продовжить свій рух, і таким чином, замість того, щоб відсторонити людину, яка нібито по його версії перебуває в стані алкогольного сп`яніння, поліцейський штучно створює умови для збільшення «показників» та провокує вчинення адміністративного правопорушення. Апелянт зазначає, що поліцейським було порушено ст. 266 КУпАП, в матеріалах справи відсутня розписка, де водій попереджений про наслідки подальшого керування та як наслідок, дочекавшись коли автомобіль «Volkswagen Passat» почне рух, той самий екіпаж поліції, замість того, щоб унеможливити такий рух, навпаки спровокував адміністративне правопорушення, що призвело до складання протоколу серії ААД№641279. Апелянт звертає увагу, що матеріали, надані до вказаного протоколу, також не містять підтверджень, що автомобіль рухався, причин зупинки також законних не було. Також очевидно, що обидва протоколи серії ААД №641278 та серії ААД №641279 викладені однією людиною, оскільки почерк однаковий на обох протоколах, однак в першому випадку зазначено, що протокол складено лейтенантом поліції ОСОБА_3, а в і іншому капітаном поліції ОСОБА_2, у зв`язку з чим апелянт вважає, що працівниками поліції здійснено фальсифікацію відповідних документів.

Так, апелянт стверджує, що всі перелічені недоліки при оформленні ДТП вказувалися стороною захисту при розгляді справи судом першої інстанції, однак до уваги взяті не були. Навпаки, всупереч основним Конституційним принципам суд зазначив, що в ході судового розгляду суддею не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння в момент його зупинки та перевірки працівниками поліції 14 травня 2024 року та 15 травня 2024 року. Апелянт зауважує, що особа не повинна доводити свою невинуватість, а будь які сумніви щодо доведеності вини слід трактувати на користь особи, яка притягується до відповідальності, що закріплено в ст. 62 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Ганжи А.О., вислухавши пояснення працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №641278 та серії ААД №641279 від 15 травня 2024 року, згідно яких, ОСОБА_1 в м. Києві керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені протоколи складено уповноваженими на те особами, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписані особами, які їх склали і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і які він підписав без жодних зауважень.

В свою чергу, наведені в протоколах про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП яка є безальтернативною.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом слід зазначити, що з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з БК-474389 вбачається, що після того, як о 23 год. 55 хв. було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в авто було дві особи, і водієм виявився ОСОБА_1 , який намагався покинути місце зупинки, однак, цьому перешкодив працівник поліції, який представившись, відразу повідомив водієві причину зупинки, а саме те, що даний транспортний засіб знаходиться в орієнтуванні та на підтвердження цього продемонстрував дані службового планшету. Під час спілкування з ОСОБА_1 , працівник поліції вказав, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах з порожнини рота та запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння. Після цього ОСОБА_1 зробив телефонний дзвінок, і в ході розмови повідомив абоненту, що його зупинили працівники поліції на «Оболоні». Після того, як ОСОБА_1 закінчив розмову по телефону, працівник поліції вдруге повідомив, що у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, він пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння місці події за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога та роз`яснив, що у разі відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога. При цьому, ОСОБА_1 в ході спілкування з працівником поліції жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом, лише висловлював пропозицію вирішити дане питання в інший спосіб, на що працівником поліції надані роз`яснення щодо кримінальної відповідальності за пропозицію надання неправомірної вигоди. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський під відеозапис повідомив ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом, і що він протягом доби не має право сідати за кермо.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з БК-473256 вбачається, що після того, як працівники поліції другого разу зупинили ОСОБА_1 о 01 год. 12 хв. 15.05.2024, останній повідомив їм, що він з товаришем хотів додому доїхати, тому сів за кермо і поїхав. ОСОБА_1 знову повідомили про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження такого огляду, втім погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога. По дорозі до медичного закладу, ОСОБА_1 змінив свою позицію та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. При цьому, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував, більш того, працівникам поліції повідомив, що зупинився, як тільки побачив службовий автомобіль поліції. На місці відмови від проходження огляду працівниками поліції знову було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника в судове засідання були викликані працівники поліції, які складали протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону №4 полку 1 ДПП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_3 та командир роти №2 батальйону №4 (зОПБ) у м. Києві ДПП капітан поліції ОСОБА_2

Інспектор патрульної поліції, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №641279 від 15.05.2024, ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 був ними зупинений двічі за ніч 15.05.2024. Першого разу ОСОБА_1 був зупинений, точно не пам`ятає за яких обставин, але можливо за рух транспортного засобу в комендантську годину. Після того, як вони його зупинили, ОСОБА_1 намагався покинути місце події, зачинив автомобіль і пішов, його було зупинено, після чого повідомлено про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд як на місці зупинки, так і у лікаря нарколога, на що він відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Уточнив, що перший раз зупинили транспортний засіб на Оболонському проспекті, біля «Дрім таун» і ОСОБА_1 зупинився не на дорозі, а заїхав на тротуар, де припаркував транспортний засіб. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено, що він не має права керувати транспортним засобом, на що він сказав, що вже не буде керувати транспортним засобом, розписка про це не відбиралась.

Після цього вони з напарником ОСОБА_3 , з яким він був у складі, заїхали на АЗС заправити транспортний засіб на Оболонському проспекті ближче до метро Почайна. Після заправки транспортного засобу в комендантську годину побачили той же транспортний засіб, який зупиняли годину назад, і почали переслідувати. Транспортний засіб було повторно зупинено в районі проспекту Бандери, 15 і виявлено, що саме цей же громадянин, а саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Другий протокол складено також за відмову від проходження огляду, адже, ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладу, втім, коли вже туди їхали, то ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Фактичне місце складання другого протоколу було на бул. Перова, там де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

При цьому, ОСОБА_2 пояснив, що оскільки відповідальності за порушення комендантської години немає, тому ніякої постанови щодо ОСОБА_1 і не виносилось. Вказав, що ємкість батареї боді камер розраховано на 12 годин, тому вони вмикають їх вже після того, як зупинено транспортний засіб. Відеореєстраторами їхні службові авто не обладнані.

Працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що у них фактично не має фізичної можливості евакуювати транспортні засоби, оскільки немає договорів зі службою, яка має права евакуювати транспортний засіб. Вказав, що два протоколи складались різними посадовими особами, один ним, другий його колегою, адже, визначеного порядку складання протоколів немає.

В судовому засіданні був допитаний інший інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що вони зупинили транспортний засіб «Volkswagen Passat» спочатку на Оболонському проспекту та під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які саме, він точно не пам`ятає. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога, водій відмовився та було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водію було повідомлено, що йому забороняється в подальшому керувати транспортним засобом. Після складання протоколу та роз`яснення про заборону керування, вони залишили місце зупинки, продовжили патрулювання.

В подальшому, коли вони стояли на АЗС на просп. Оболонському, то побачили автомобіль, який був схожий на раніше ними зупинений, який рухався під час комендантської години, вони поїхали за ним і на проспекті Бандери його зупинили. Під час пропозиції проходження огляду ОСОБА_1 на цей раз відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» і повідомив, що хоче поїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду, але під час поїздки до медичного закладу, орієнтовно, на бул. Перова водій відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Саме тому, другий протокол складався на бул. Перова.

Працівник поліції ОСОБА_3 пояснив, що перший раз вони зупинили транспортний засіб, оскільки було орієнтування, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, це орієнтування було в електронному вигляді або в робочій групі на планшеті. Після зупинки вони повідомили водію причину зупинки. Друга причина зупинки полягла в тому, що вже була комендантська година і автомобіль був схожий на той, що вже зупиняли раніше. Вказав, що транспортний засіб ОСОБА_1 точно як перший раз, так і другий раз перебував у русі. Перший раз вони зупинили автомобіль і він одразу заїхав на тротуар. Зупиняли ОСОБА_1 перший і другий раз із застосуванням маячків. При цьому, ОСОБА_1 був ще з одним пасажиром у салоні.

Таким чином, враховуючи пояснення працівників поліції, які повністю узгоджуються з даними досліджених під час апеляційного розгляду відеозаписів, які є об`єктивними доказами і не залежать від суб`єктивного сприйняття і дані яких свідчать про те, що сам ОСОБА_1 не заперечував того, що керував транспортним засобом, твердження захисника про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними.

Відтак, ОСОБА_1 , як водій, повинен був беззастережно виконати законну вимогу працівника поліції і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, чого не зробив, відмовившись двічі від проходження такого огляду, тим самим порушив п. 2.5 ПДР України, за що був обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності, то для об`єктивності та безсторонності розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції були викликані працівники патрульної поліції, які складали протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд відхиляє, як неспроможні, доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції, всупереч вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинили ОСОБА_1 безпідставно, з огляду на те, що на відеозаписі поліцейські оголошують причину такої зупинки, а саме посилаються на орієнтування на автомобіль при першій зупинці транспортного засобу ОСОБА_1 та другого разу настанням комендантської години, та того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Безпідставними апеляційний суд визнає і твердження апелянта про те, що посилання на зазначені в протоколі ознаки сп`яніння нічим не підтверджені, зважаючи на наступне.

Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Відповідно до положень п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, з наведених вище норм вбачається, що водій, відносно якого у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В даному випадку, у працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, оскільки останній мав ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі, а саме, запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці, а тому, останній виконуючи п. 2.5 ПДР України повинен був на вимогу поліцейських пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній від вказаного огляду відмовився.

Так, після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №641278, у ньому було зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, працівником поліції було оголошено зміст протоколу ОСОБА_1 , який останній підписав без жодних зауважень, заперечень проти зазначених ознак алкогольного сп`яніння не висловлював.

При другій зупинці транспортного засобу ОСОБА_1 , поліцейський повідомив останньому про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини з рота, які було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №641279, який ОСОБА_1 також підписав без жодних зауважень.

Не можуть бути взяті до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери є неналежним та недопустимим доказом, оскільки один відеофайл містить записи з різних відеокамер, зокрема з камери №474389 та з камери №473256, так як працівниками патрульної поліції обидві події фіксувалися на дві боді камери, які містять однакові обставини події, та у відповідності до вимог закону, відеозаписи з обох відеокамер були долучені як до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №641278 так і до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №641279, складених щодо ОСОБА_1 .

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про провокацію працівниками поліції ОСОБА_1 на вчинення іншого адміністративного правопорушення, адже, як було встановлено під час апеляційного розгляду, працівниками поліції, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 двічі було усунуто від керування транспортним засобом, що він не виконав та після залишення працівниками поліції місця зупинки, через короткий проміжок часу продовжував керування транспортним засобом.

Не впливають на законність судового рішення доводи апелянта про те, що обидва протоколи викладені однією людиною, адже, це не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки протоколи складено різними працівниками поліції, тобто, різними уповноваженими на те особами, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписані особами, які їх склали.

Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Ганжи А.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал