Провадження № 3/734/66/25 Справа № 734/5260/24
ПОСТАНОВА

іменем України

08 квітня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області під головуванням судді Бараненка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в с-щі Козелець справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10.11.2024 року серії ЕПР1 №170701, 10.11.2024 року о 21 год. 19 хв. дорога М01 72 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на ПВ 473770, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що його зупинили в с. Сираї, при перевірці документів вирішили, що він ухилянт і повезли його в ТЦК в с-ще Козелець. Після ТЦК вирішили, що він в стані наркотичного сп`яніння, світили фонариком в очі, запитали чи згоден він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він погодився і його повезли не в лікарню, а на заправку ОСОБА_2 , що біля с-ща Козелець, там працівники поліції нічого не купували, автомобіль не заправляли, а один з працівників поліції ОСОБА_3 вийшов з ним з автомобіля і коли вийшли то ОСОБА_3 почав його залякувати, що його можуть зробити наркоманом, в Чернігові в них знайомі лікарі, напишуть що потрібно, будеш на обліку, як наркоман, що протокол для нього краще з відмовою чим з освідуванням. Він не орієнтувався в обстановці, замерз і погодився на відмову і тоді ОСОБА_3 пішов і сказав напарнику, що він згоден на відмову від проходження огляду.

Захисник адвокат Гуц А.М. в судове засіданні висловився про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з підстав зазначених у клопотанні.

Заслухавши покази свідків, пояснення захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_1 вони зупинили десь за с-щем Козелець, вже напевне не пам`ятає. Він знає, що в сторону м. Чернігів з с-ща Козелець є два виїзди, через Маршал і через Фору. Поїхали через Маршал, так як не орієнтувалися добре в цій місцевості. Поїхали до м. Чернігова проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, так як в с-щі ОСОБА_5 на той момент проводили огляд тільки на алкогольне сп`яніння, а на наркотичне не проводилось.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що с-ще Козелець він знає більш-менш. Він вже не пам`ятає чому поїхали в м. Чернігів через Маршал. Він всього вже не пам`ятає про що була розмова з ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 10.11.2024 року о 21 год. 19 хв. дорога М01 72 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на ПВ 473770, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 3 Конституції України Людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Тобто, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції. Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009, Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тому, суд вбачає необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Відповідно до ст. 31 Закону України від 2 липня 2015 року, N 580-VIII "Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

До протоколу серії ЕПР1 №170701 від 10.11.2024 року до суду надано відеозапис з портативної відеокамери працівника поліції, на якому зафіксовано зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та подальші обставини до закінчення складання адміністративних матеріалів.

Так, з вказано вище відеозапису встановлено, ОСОБА_1 було зупинено о 21:19 год. О 21:25 год. поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що його буде затримано та доставлено до Козелецького РТЦК, після чого було проведено обшук особи та його затримання.

О 21:30 год. поліцейський поцікавився у ОСОБА_1 чи потрібно про його затримання повідомляти когось із родичів чи роботодавця, а також адвоката з вторинної правничої допомоги. ОСОБА_1 відповів: я думаю ні.

Проте, згідно з вимогами ст. 261 КУпАП про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 за № 1376, під час складання протоколу про адміністративне затримання посадова особа, що його здійснює, роз`яснює особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» та пунктів 2, 10 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1363, під час складання протоколу про адміністративне затримання особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, роз`яснюється її право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Проте, як вбачається зі змісту відеозапису, працівники поліції не складали протокол про адміністративне затримання на місці затримання (в матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутній) та не ознайомлювали затриманого ОСОБА_1 з його правами, в тому числі з правом користуватися послугами адвоката і з правом отримання допомоги адвоката безкоштовно.

Невпевнена відповідь юридично необізнаного ОСОБА_1 - я думаю ні, не є підтвердженням того, що він вирішив захищати свої права самостійно та при цьому чітко розумів наслідки такої відповіді.

В подальшому, скориставшись тим, що ОСОБА_1 не є юридично обізнаною особою, а також відсутністю адвоката, працівники поліції фактично примусили ОСОБА_1 відмовитися від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується наступним.

З долученого до справи відеозапису видно, що о 22:12 год. працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відповів впевненою згодою і заявив, що наркотики не вживає.

Одразу після цього інший поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що даний огляд проводиться у лікаря нарколога і оскільки вони знаходяться у Чернігівській області, смт. Козелець, найближча лікарня для проходження огляду знаходиться в м. Чернігів, тому зараз вони направляються туди для проходження огляду.

Однак, поліцейські зобов`язані були направити водія до найближчого закладу охорони здоров`я, але вирішили направляти його до лікарні в м. Чернігові, щоб останній через значну відстань (близько 70 км) відмовився від огляду.

Так, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Такий порядок визначається Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Наказом Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної адміністрації №36 від 29 січня 2024 року затверджено Перелік закладів охорони здоров`я області, які мають право на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно цього Переліку найближчими лікарнями від селища Козелець Чернігівського району Чернігівської області (від найближчої до найдальшої) є: Комунальне некомерційне підприємство Козелецької районної ради «Козелецька центральна районна лікарня» - в цьому ж населеному пункті; Комунальне некомерційне підприємство «Остерська міська лікарня» Остерської міської ради - 20,4 км; Комунальне некомерційне підприємство «Носівська центральна районна лікарня ім. Ф.Я. Примака» Носівської районної ради - 39,9 км; Комунальне некомерційне підприємство «Бобровицька опорна лікарня» Бобровицької міської ради Чернігівської області - 38,1 км.

Таким чином, дії працівників поліції не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та були спрямовані на спонукання затриманого ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Проте, попри те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння не в найближчій лікарні, а в м. Чернігові, останній погодився та відповів: Да, без питань (53:20 хв. відеозапису).

Після того, як ОСОБА_1 і поліцейські сіли до патрульного автомобіля, поліцейський почав залякувати ОСОБА_1 тим, що після проходження огляду його буде відсторонено від керування транспортним засобом на час проведення лабораторних досліджень, мінімум на два тижні, що також не відповідає дійсності, адже відсторонення водія від керування на такий тривалий час не передбачене чинним законодавством України.

Попри це ОСОБА_1 відповів, що зрозумів і знову не став заперечувати проти проведення огляду.

В подальшому працівники поліції з ОСОБА_1 в машині, від приміщення РТЦК по вул. Соборності, 86-б в селищі Козелець, замість повороту наліво і продовження руху у напрямку м. Чернігова, повернули направо і проїхавши через усе селище під`їхали до АЗС MARSHAL, яка розташована по вулиці Київській, 43 і є останнім будинком перед виїздом на автодорогу М-01 у напрямку Києва, тобто протилежному напрямку від м. Чернігів, де планувалося проведення огляду на стан сп`яніння.

Зупинившись позаду приміщення АЗС о 22:22 год. один з поліцейських, який не мав при собі увімкненого портативного відеореєстратора, вийшов з автомобіля і покликав за собою ОСОБА_1 , для того, щоб їхня розмова не фіксувалася на відео. При цьому інший поліцейський, з увімкненим портативним відеореєстратором, залишився в автомобілі.

Поза межами роботи відеореєстратора поліцейський зі слів ОСОБА_1 , шляхом погроз змусив останнього відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння після чого, о 22:28 год. заглянув до салону автомобіля та повідомив свого напарника, що ОСОБА_1 їхати на огляд передумав.

Згідно ч.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністрства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Тобто з відеозапису вбачається, що спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції ОСОБА_6 на на АЗС «Маршал» близько 6 хвилин відбувалося без фіксації на ПВ поліцейського, що є порушенням вище зазначеної Інструкції.

Після цього на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, як вбачається з наданого до протоколу відеозапису в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже він на час керування автомобілем не мав жодних ознак наркотичного або іншого сп`яніння, на пропозицію пройти огляд у лікаря нарколога неодноразово і чітко висловлював свою згоду, але пізніше відмовився від такого огляду внаслідок тиску, погроз з боку співробітників поліції та примушування їхати до медичного закладу в м. Чернігові, при наявності найближчого медзакладу в селищі Козелець.

Вказані вище обставини свідчать про неналежність та недопустимість доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушення Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порушення встановленого законом порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення попри те, що відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведеним конституційним положенням кореспондується частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

За наведених вище обставин, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь, тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 266, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Постанову у повному обсязі виготовлено 11 квітня 2025 року.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області Сергій БАРАНЕНКО