ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4042/25Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/203/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.3 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Войнарського А.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/4042/25 (провадження №3/607/2061/2025); №607/4046/25 (провадження №3/607/2065/2025) в одне провадження, та присвоєно об`єднаним справам номер №607/4042/25 (провадження №3/607/2061/2025).

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 3 (три) доби. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.

Згідно постанови, 21.02.2025 о 19:30 ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення порушення, передбаченого ч.1 або 2 ст.173-2 КУпАП, по АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме висловлювалась нецензурною лайкою, схопила руками за шию, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Окрім того, 21.02.2025 о 19:30 ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 або 2 ст.173-2 КУпАП, по АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме висловлювалась нецензурною лайкою, схопила руками за шию, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А.Й. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що із долучених до матеріалів справи доказів неможливо встановити, що ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство щодо своїх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказує на те, що пояснення потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є сумнівними та не підтверджуються жодними іншими доказами по справі. Звертає увагу суду на те, що відеозаписи наявні у матеріалах справи відображають події зовсім інших днів, а не 21 лютого 2025 року.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника Войнарського А.Й., які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Виходячи зі змісту диспозиції цієї норми відповідальність настає не тільки за наявністю заподіяної шкоди, але й у випадку коли створюється можливість заподіяння шкоди, тобто таке правопорушення має формальний склад.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в: протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД №618218 та ВАД №618219 від 21 лютого 2025 року; копії витягу із підсистеми «Адмінпрактика» від 25 лютого 2025 року; письмових поясненнях ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21 лютого 2025 року; копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2024 року, у справі №607/15535/24, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП; копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року, у справі №607/23164/24, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП; поясненнях, які надані потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також свідком ОСОБА_4 в судовому засіданні; відеозаписах та аудіозаписах наявних у матеріалах справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними, узгоджуються між собою та в сукупності доводять умисне вчинення нею діяння психологічного та фізичного характеру, за які відповідальність передбачена ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Твердження апелянта про те, що пояснення потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є сумнівними та не підтверджуються жодними іншими доказами по справі, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, так як суд першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні допитав потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , показання яких, з наданими ними письмовими поясненнями від 21 лютого 2025 року узгоджуються в тому, що вони послідовно повідомляють про обставини вчинення відносно них психологічного та фізичного насильства ОСОБА_1 , що узгоджується з іншими матеріалами у справі, а тому підстав не довіряти цим показанням апеляційний суд не має.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, вказані покази потерпілих підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 21 лютого 2025 року, а також її пояснень наданих в судовому засіданні. Зокрема, вона підтвердила наявність конфлікту між потерпілими та ОСОБА_1 , агресивну поведінку останньої по відношенню до своїх доньок.

Дані обставини поряд з поясненнями потерпілих та іншими доказами вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно своїми діями призвела до вчинення фізичного та психологічного насильства щодо своїх дітей.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, установлюються також і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи наявні у матеріалах справи відображають події зовсім інших днів, а не 21 лютого 2025 року, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки відео та аудіозаписи, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Аналізуючи відеозаписи, надані ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до переконання, що вони стосуються подій, які відбувалися в інший час ніж подія правопорушення, а тому не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в цій справі.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, за результатами апеляційного розгляду встановлено підстави для зміни накладеного стягнення.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Встановлено, що накладення найбільш суворого виду стягнення у виді адміністративного арешту за ч.3 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_1 систематично вчиняє аналогічні правопорушення. Однак, той факт, що ОСОБА_1 вчинила аналогічне правопорушення втретє на протязі року є обставиною, за якою її діяння кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП, а тому ця обставина не може бути ще раз врахована при визначенні виду стягнення.

Інших мотивів призначення найбільш суворого виду стягнення в постанові суду не наведено, хоча судом було встановлено відсутність обставин, які обтяжуються відповідальність, та наявність у ОСОБА_1 інвалідності, що суд першої інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує відповідальність.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку є законні підстави для зміни постанови і пом`якшення адміністративного стягнення, а в решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Войнарського А.Й. задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП з накладенням на неї стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя