Справа№ 953/1432/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2025 р. . м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Дяченка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Харкова матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

захисника-адвоката Столярова М.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 (серія ЕПР1 №239245), 05.02.2025 о 14:45 год в м. Харків, майдан Конституції, 24 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 не мав права керування таким транспортним засобом. Порушення вчинено повторно протягом року.

Відповідно до довідки складеної інспектор ВАП УПП в Харківській області ДПП О.Кірічек, згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складалися адміністративні матеріали, а саме:

Відповідно до статті 35 КУпАП повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню

В пункті 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, вказано, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Комінтернівського районного суду міста Харкова по справі № 641/1021/23 від 13.03.2023 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно пункту 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 17 грудня 2008 року, тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

22.01.2025 року у відношенні ОСОБА_1 , винесено постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серії ЕНА № 3910594 за порушення вимог за порушення вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постанова набрала законної сили.

Дії водія ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу, кваліфіковано як порушення п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), тобто вчинення правопорушення, що передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Процесуальні дії у справі. Клопотання, заяви

Суд призначав справу до розгляду на 27.02.2025 о 12:00, про що повідомив учасників адміністративного провадження.

20.02.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, та отримав копії відеофайлів.

25.05.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Столярова М.В. надійшли заперечення по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення,

27.02.2025 у судовому засіданні адвокат Столяров М.В. заявив клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , та сторона захисту зобов`язалася забезпечити явку свідка в судове засідання. Судове засідання було відкладено на 14.03.2025 о 16:00, з урахуванням заявленого адвокатом Столяровим М.В. клопотання.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Дяченка О.М. судове засідання, яке призначено на 14.03.2025 відкладено на 07.04.2025 о 09.00 год.

07.04.2025, у судовому засіданні, під час дослідження доказів, адвокат Столяров М.В. заявив клопотання про додаткове ознайомлення з відео доказами в цій справі, клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 18.04.2025 на 8:15 год.

Позиції учасників справи

Представник ОСОБА_1 адвокат Столяров М.В. у письмових запереченнях та усних поясненнях просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Заперечення мотивовано таким:

- із відеозаписів неможливо побачити як само відбувалось керування, та як і саме відбулося зупинення ОСОБА_1 та за якою причиною його зупинили. На відеозапису працівники патрульної поліції не зупиняють водія, а відразу підходять до зовсім іншої особи. Автомобіль в цей час не рухався, а ОСОБА_1 не знаходився за кермом автомобіля;

- відеозапис постійно переривається, відео складається з однієї частини, що є недопустимим порушенням законодавства України. Вищевказаний відеозапис виготовлений з порушенням п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання відеореєстраторів працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 18.12.2018 № 1026 яким передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. На компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, міститься один файл відеозапису з відеореєєстратора поліцейського який постійно переривається. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведення поліцейськими вказаних дій. Отже, якщо із відеозапису відеореєстратора працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239245 віз 05.02.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності;

- до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи;

- у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Особа, яка притягається до адміністрації до відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив наступне:

- 05.02.2025 він зі своїм другом ОСОБА_2 придбали автомобіль BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 . Обкатували автомобіль, заїхали на Майдан Конституції, автомобілем керував ОСОБА_2 . Заглушили автомобіль і вийшли. Стоянка транспортного засобу відбулася з порушенням правил дорожнього руху, проте працівники поліції адміністративні матеріали на ОСОБА_2 не складали. До них підійшли працівника поліції; спочатку підійшли до ОСОБА_2 і почали спілкуватися з ним, потім почали обшук автомобіля, і поросили у останнього документи для перевірки, і лише потім працівник поліції підійшли до ОСОБА_1 й склали на нього протокол. З працівниками поліції ОСОБА_2 спілкувався з приводу технічного стану;

- також ОСОБА_1 зазначив, що після того як вони вийшли з автомобіля вони попрямували вниз по проспекту і вслід їм поліцейські почали кричати: «Стій!», «Хто був за кермом?»;

- ОСОБА_1 повідомив, що на нього в січні місяці було вже складено постанову за керування транспортним засобом як на особу яка не має керувати транспортним засобом;

- з моменту зупинку транспортного засобу до виходу з автомобіля пройшло орієнтовно 1 хв;

- доказів, що він був за кермом працівники поліції не надали;

- до працівників поліції надати такі докази він не звертався.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні (07.04.2025) усно надав такі пояснення:

-він придбав автомобіль BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 ;

- він керував автомобіль BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 до зупинки в центрі м. Харкова на Майдані Конституції, разом з ОСОБА_1 ;

- перестали працювати датчики в автомобілі, а тому треба було зупинитися, і він запропонував ОСОБА_1 пересісти на водійське посвідчення, оскільки останній більше розбирається в автомобілях;

- з початку припаркувалися, а потім пересіли з ОСОБА_1 ;

- пересіли з водійського на пасажирське сидіння, і навпаки, дуже швидко 5 секунд, потім було заглушено автомобіль;

- відстань від його тіла до руля в автомобілі орієнтовно 20-30 см;

- його зріст складає 196 см;

- на протязі 5 хв з моменту зупинки, він та ОСОБА_1 перевіряли датчики в автомобілі;

- патрульна поліція підійшла орієнтовно через 5 хв до автомобіля;

- огляд транспортного засобу працівниками поліції здійснювався з їх дозволу;

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, суд встановив наступне.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункт 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).

Відповідно до диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, а саме: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд визнає, факт керування ОСОБА_1 автомобілем BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 05.02.2025 о 14:45 год в м. Харків, майдан Конституції, 24, та порушення пункту п. 2.1. «а» ПДР України з огляду на наступне.

Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наданні в судовому засіданні містять суперечності між собою, щодо однієї і тієї ж подій. Також суд враховує особливості будови тіла ОСОБА_2 (зріст 196 см.) та ОСОБА_1 , та конструкцію салону транспортного засобу BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , і приходить до висновку, що ці факти не спростовують висновку, зробленого працівниками поліції, встановивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 .

Суд враховує, що працівники поліції встановили, також що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 серії ЕПР1 №239245, відеозаписом з бодікамер 473181 та відеозаписом, який долучено листом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 03.03.2025 № 2549.

При цьому слід зазначити, що вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом фіксації вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо визнання недопустимими доказів відеозаписів з бодікамери з підстав: переривання відеозаписів; відео складається з однієї частини, суд зазначає наступне.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень ст. 251,252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

А тому покликання адвоката Столярова М.В., що ці відеозаписи є неналежними і недопустимими доказами у справі, суд не визнає і до уваги не бере, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що дотримано в повному обсязі як працівниками поліції, так і судом.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП.

Крім того, суд враховує, що 22.01.2025 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3910594 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3 400,00 грн. Постанова набула законної сили. З урахуванням вищевикладеного, суд визнає, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, в розумінні ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 також підтверджується наступними доказами:

- відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 (серія ЕПР1 № 239245) (а.с. 1);

- даними відеозапису з бодікамери 473181, який міститься на CD-диск, зокрема (а.с. 3);

- даними відеозапису, який міститься на CD-диск та який долучено листом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 03.03.2025 №2549 (в протоколі зазначений як відео з цифрового носія). Даний відеодоказ підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 ;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3910594 від 22.01.2025;

- рапортом інспектора поліції.

Даючи оцінку вказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 наявне порушення ПДР України, яке зафіксоване в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.1.«а» ПДР та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Суд вважає, що заперечення адвоката Столярова М.В. зводяться до несуттєвих недоліків роботи інспекторів поліції під час складання протоколів про адміністративне правопорушення та власної незгоди зі змістом протоколу без належного правового обґрунтування і не спростовують факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому не можуть бути визнані достатніми для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Також, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 у справі №825/2328/16 адміністративне провадження №К/9901/23055/18 сформульовано наступний висновок:

«…Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18».

З огляду на зазначене, суд погоджується з позицією суду та зазначає, що формальні порушення не свідчать, що відсутня подія правопорушення, адже ОСОБА_1 керував транспортним засобом BАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 та порушив п. 2.1 «а» ПДР України (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії) за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), згідно з яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

Таким чином, вина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачає накладення штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 має посвідчення водія (а.с. 2).

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, характер та ступень суспільної небезпеки вчинених правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до довідки про належність транспортного засобу, складеної інспектором О. Кірічек транспортний засіб згідно облікових даних ІПНП належить ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що при накладені на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, питання про оплатне вилучення транспортного засобу вирішити неможливо.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 126, 280,283, 294 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот, 00) грн (отримувач: ГУК Харівськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: оплата штрафу за постановою суду по протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 (серія ЕПР1 №239245) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять, 60) грн (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Дяченко