КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 376/3084/24 Апеляційне провадження № 33/824/1853/2025Головуючий у судіпершої інстанції - Ловінська С.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Нежури В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ліпіцьким Романом Володимировичем на постанову Сквирського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом серії EПР1 № 127016 від 11.09.2024 встановлено, що о 08 годині 55 хвилин за адресою: Київська область, Білоцерківський район, автодорога H-02/367 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «FORD TRANSIT», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в встановленому законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою ALCOTEST Drager 7510 (АRLM 0298). Огляд показав позитивний результат, що становить 0,45 проміле алкоголю (тест №1046 від 11.09.2024), чим порушив п. 2. 9. (а) ПДР.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 27.01.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що суд розглянув справу у відсутності заявника та його представника, чим не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Звернуто увагу, на те, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається і, становить, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле, а в даному випадку ця величина складає 0,45 проміле, що нижче допустимого рівня, визначеного Віденською конвенцією про дорожній рух, яка має вищу юридичну силу за Інструкцію, яка не є законодавчим, а лише підзаконним актом.

Вказує на те, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи, не відповідає вимогам закону, оскільки не відображає всіх обставин подій, зокрема, відсутній факт озвучення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він мав пройти огляд.

Крім того, заявник зазначає, що з результатом огляду на місці не погодився.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліпіцький Р.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше, скаржник подав апеляційну скаргу 06.02.2025, тобто у строк визначений законом. 19.02.2025 Київським апеляційним судом було повернуто апеляційну скаргу скаржникові. Вдруге, скаржник звернувся з апеляційною скаргою 21.02.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії EПР1 № 127016 від 11.09.2024; актом огляду на стан сп`яніння, за допомогою ALCOTEST Drager 7510 (АRLM 0298), де огляд показав позитивний результат, що становить 0,45 проміле алкоголю (Тест №1046 від 11.09.2024) відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції; рапортом, наданим працівником поліції.

Апеляційний суд вважає, що висновок викладений у постанові Сквирського районного суду Київської області від 27.01.2025 про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

З переглянутого судом відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з технічними несправностями автомобіля, в ході спілкування виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан такого сп`яніння, на що останній погодився, пройшов огляд, результат якого становив 0,45 проміле. Надалі на прохання скаржника, працівники поліції надали можливість ОСОБА_1 пройти огляд ще раз, за допомогою приладу ALCOTEST Drager 7510 на місці зупинки, результат якого, знову, становив 0,45 проміле. На пропозиції працівників поліції проїхати в медичний заклад, ОСОБА_1 не погоджувався, в підсумку чого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Вказаний відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.

Доводи скаржника про те, що останній з результатом огляду на місці не погодився не відповідають обставинам справи, адже, як було вказано вище, працівники поліції неодноразово пропонували скаржнику проїхати у медичний заклад для додаткового огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній всіляко намагався відмовитись, крім того, варто звернути увагу, що працівники поліції надали можливість повторно пройти огляд за допомогою приладу Драгер, результат якого не змінився.

Посилання скаржника на те, що поліцейські не озвучили ознак алкогольного сп`яніння під час зупинки, не має визначального значення для правомірності проведення огляду та не спростовує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання скаржника на положення Віденської Конвенції апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Статтею 8 пунктом 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У пункті 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже наведена норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Таким чином, поведінка скаржника розцінюється як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи зазначене, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Ліпіцьким Романом Володимировичем про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Сквирського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ліпіцьким Романом Володимировичем залишити без задоволення.

Постанову Сквирського районного суду Київської області від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду