КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись указаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. При цьому, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржувану постанову було винесено 17.02.2025, відтак ознайомлюючись із матеріалами справи 12.02.2025, не зміг ознайомитися із нею та звернутися вчасно із апеляційною скаргою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи наведені в клопотанні, вважаю, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 перебував на розгляді Святошинського районного суду міста Києва та постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 у судове засідання, призначене для розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`явився. При цьому, про місце, день та час був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку (а.с. 16-17).

Оскаржувана постанова була направлена ОСОБА_1 на адресу його фактичного проживання, проте матеріали справи не містять доказів отримання постанови суду засобами поштового зв`язку (а.с. 21).

При цьому, з матеріалів справи убачається, що 03.02.2025 та 12.02.2025 ОСОБА_3 ознайомлювався із матеріалами справи (а.с.25, 26).

Наведене указує на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду для ОСОБА_3 розпочався 03.02.2025 та закінчився після спливу десяти днів - 13.02.2025.

Однак, лише 07.03.2025 ОСОБА_3 первісно подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, яка 13.03.2025 направлена до Київського апеляційного суду та постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2025 була повернута ОСОБА_1 , у зв`язку із відмовою в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2024 (а.с. 44-46).

26.03.2025 ОСОБА_3 повторно подав апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17.12.2024, в якій повторно заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначаючи про те, що постанову суду було винесено 17.02., а з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 12.02.

Аналіз наведеного свідчить про те, що апеляційна скарга надійшла до суду після спливу строку, встановленого для звернення до суду із апеляційною скаргою.

Згідно положень ст. 289 КУпАП, в разі пропуску встановленого строку для звернення до суду зі скаргою на постанову з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Так, на переконання апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону, відповідно до їх призначення, і тією мірою, і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

З матеріалів справи убачається, що станом на 03.02.2025 ОСОБА_1 було відомо про наявність постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2024, відтак останній мав можливість звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою у визначений законодавством процесуальний строк для оскарження постанови суду.

При цьому, апеляційний суд не приймає доводи апелянта про те, що постанова суду була винесена 17.02.2025, адже, як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 17.12.2024 надіслана судом - 20.12.2024 та оприлюднена для загального доступу - 23.12.2024.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, з дня ознайомлення з матеріалами справи, однак у встановлений законом строк не скористався таким.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на викладене та враховуючи принцип рівності усіх перед законом, належні правові підстави для поновлення строку відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути особі, яка її подала.

Матеріали справи повернути до Святошинського районного суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук