ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1176/25 Справа № 201/2433/25 Суддя у 1-й інстанції - Батуєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: прокурора Камлера А.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Гелетія М.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Гелетія М.Т. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи начальником Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області, згідно із п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, а також, відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП будучи суб`єктом правопорушення за цією статтею, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, а саме - 08.04.2024 о 14 год. 28 хв., тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Гелетій М.Т. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що датою виявлення адміністративного правопорушення у цій справі слід вважати день подання ОСОБА_1 декларації, в саме 08.04.2024 року, коли інформація про факт та час подання останнім декларації була офіційно оприлюднена на спеціалізованому ресурсі.

Враховуючи наведене, строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.38 КУпАП сплинув 08.10.2024 року, тобто через 6 місяців з моменту виявлення правопорушення.

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи судом строк, передбачений ч.4 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження у цій справі слід закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Звертає увагу на те, що порушення строку подання декларації лише на один тиждень хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, але допущено ОСОБА_1 через відсутність (ненадання) відомостей про отримані доходи (заробітну плату), крім того, через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

Також зазначає, що ОСОБА_1 розпочав декларування ще 16.01.2024 року та 19.02.2024 року, а тому є підстави для закриття провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, як такого, однак якщо суд дійде протилежного висновку, то вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В суді захисник підтримав доводи апеляційної скарги та просив закрити провадження у справі.

Прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, у зв`язку з чим справу розглянуто у відсутності особи, яка не з`явилася.

Відповідно до вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом, з дотриманням вимог ст.252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст.251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а саме:

- листом Дніпропетровської обласної прокуратури з додатками за № 12-145вих-25 від 13.02.2025 року та роздруківкою щодо результатів пошуку документів з офіційного сайту НАЗК від 04.10.2024 року, відповідно до якої декларація за типом «щорічна» подана ОСОБА_1 08.04.2024 року о 14 год. 28 хв.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.10.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 зазначив, що декларацію за типом «щорічна» за 2023 рік подав 08.04.2024 року;

- запитом УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України № 25891-2024 від 25.07.2024 року;

- листом Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області з додатками за вих. № 1806/09-24 від 22.08.2024 року, копією Наказу Державного агентства водних ресурсів України № 165-ос від 02.06.2021 року про призначення з 02.06.2021 року ОСОБА_1 на посаду начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області за контрактом та копіями Наказів про продовження строку дії контракту до 29.08.2024 року;

- Положенням Про Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом Державного агентства водних ресурсів України 24.05.2024 року № 75;

- попередженням ОСОБА_1 про спеціальні обмеження, встановлені Законом України Про запобігання корупції стосовно осіб, прирівняних до осіб, уповноважених на виконання функцій держави;??

- запитом УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України № 37770-2024 від 30.08.2024;

- листом НАЗК з додатками за вих. № 47-07/65561-24 від 09.09.2024 із додатком у вигляді роздруківки послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , зокрема, за період з 16.01.2024 року - 08.04.2024 року, з якого встановлено, що вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису відбувся 16.01.2024 року о 13 годині 41 хвилини, декларація за типом «щорічна» за 2023 рік подана 08.04.2024 року о 14 годині 28 хвилин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що порушення строку подання декларації допущено ОСОБА_1 через відсутність (ненадання) відомостей про отримані доходи (заробітну плату) не є слушним, оскільки ОСОБА_1 мав можливість отримати довідку про доходи в Електронному кабінеті ДПС України в будь-який зручний для себе час, а тому поважних причин несвоєчасного подання декларації судом апеляційної інстанції не встановлено, так як у ОСОБА_1 було об`єктивно достатньо часу та можливостей для подання декларації у визначений законом строк.

При апеляційному перегляді встановлено, що в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації зумовлено поважними причинами, отже доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що шестимісячний термін притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП сплинув 08.10.2024 року є безпідставними з огляду на таке.

Згідно із ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що крім факту встановлення несвоєчасності подання декларації для наявності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, необхідно також встановити відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації та чи є відповідна особа суб`єктом декларування відповідно до Закону України Про запобігання корупції.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України під час проведення перевірки щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації було зроблено запити до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області та Національного агентства з питань запобігання корупції, на які в серпні та вересні 2024 року отримано відповідні відповіді, 24.10.2024 року отримано письмові пояснення ОСОБА_1 , а 24.02.2025 року на підставі отриманої інформації складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Враховуючи те, що письмові пояснення ОСОБА_1 як особи, щодо якої проводилася перевірка щодо невчасного подання ним декларації, були отриманні 24.10.2024 року, а 24.02.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає, що постанова суду від 17.03.2025 року прийнята в шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП .

Таким чином, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення, оскільки діями ОСОБА_1 не заподіяно істотної шкоди суспільству та державі, - є неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому законодавцем не визначено змісту поняття та ознак малозначності адміністративного правопорушення.

Родовим об`єктом корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, виступають суспільні відносини, якими визначаються зміст та порядок законної діяльності суб`єктів владних повноважень, встановлений відповідними нормативними актами.

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 та є обов`язковими для України.

Визнання адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією малозначним суперечить принципам запобігання і протидії корупції, не відповідає міжнародним стандартам у цій сфері, не сприятиме зміцненню авторитету країни, може завдати шкоди демократичним засадам управління суспільством, функціонування державного апарату, порушить встановлений порядок здійснення повноважень посадовими і службовими особами органів державної влади та місцевого самоврядування. Наведене виключає застосування положень ст.22 КУпАП у даній справі

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Гелетія М.Т. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко