Провадження № 33/801/374/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Стьоби Юрія Миколайовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2025 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Стьоба Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв. в м. Вінниці по вул. Сергія Зулинського (Тарногродського), 17, а був пасажиром. Зазначає, що вказаним транспортним засобом керував товариш ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який після події ДТП, яка відбулась 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв., місце події залишив та попросив ОСОБА_1 взяти відповідальність за скоєння ДТП на себе. З відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських вбачається, що пошкоджений транспортний засіб Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , стоїть перед парканом і поряд з ним знаходиться ОСОБА_1 і транспортним засобом не керує. Після прибуття працівників поліції ОСОБА_1 взяв вину на себе, хоча кілька разів говорив працівникам поліції, що за кермом був не він. Таким чином, скаржник вважає, що підстав для перевірки документів ОСОБА_1 не було, так як і не було підстав для його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Допитай в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердив викладені обставини, однак скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв їх до уваги.

Разом з тим, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Стьоба Ю.М. в судове засідання апеляційного суду не з`явились.

При цьому, адвокат Стьоба Ю.М. подав клопотання, в якому просить розгляд справи відкласти, у зв`язку із зайнятістю в іншій раніше призначеній справі.

Водночас, звертаючись до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, адвокатом Стьобою Ю.М. не було конкретизовано в якій саме справі та де він братиме участь та не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості з`явитися в судове засідання, а відтак, клопотання захисника про відкладення судового засідання є необґрунтованим. Крім того, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , без невідомих на те причин, самостійно в судове засідання не з`явився.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Частиною 6 ст. 294 КУпАП передбачено, що неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Стьоби Ю.М.

Апеляційний суд згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв. в м. Вінниці по вул. Сергія Зулинського (Тарногродського), 17, керував транспортним засобом Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», результат позитивний 2,09% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №185286 від 30.11.2024 року, в якому викладені наведені вище обставини. (а.с. 2).

Роздруківкою із приладу «Drager Alcotest 7510», в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння - позитивний 2,09% проміле (а.с. 4).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного відносно ОСОБА_1 , в якому відображено результат його огляду на стан сп`яніння, з яким останній був згоден, що підтверджується його підписом у вказаному акті (а.с. 5).

Рапортом поліцейського, відповідно до якого 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв. в м. Вінниці по вул. Сергія Зулинського (Тарногродського), 17, було виявлено транспортний засіб Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 не впорався з керуванням та допустив зіткнення із парканом. В ході спілкування, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився, результат огляду на стан сп`яніння позитивний -2,09% проміле.

Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано усі наведені вище події (а.с. 8).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд доходить висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідним актом огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв. в м. Вінниці по вул. Сергія Зулинського (Тарногродського), 17, а був пасажиром, суд оцінює критично та як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2025 року, яка набрала законної сили, у справі № 127/39871/24 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850,00 грн. Так, Вінницьким міським судом Вінницької області у зазначеній справі було встановлено, що ОСОБА_1 29.11.2024 о 23:16 год. в м. Вінниці на вул. Сергія Зулінського, 17, керуючи транспортним засобом «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та вчинив наїзд на паркан, що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками транспортного засобу та паркану.

Варто зазначити, що вказана постанова суду має преюдиційне значення під час розгляду цієї справи.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв`язку з тим, що КУпАП не встановлено вимог щодо обов`язковості урахування (преюдиційність) судових рішень, виникає необхідність у застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до ст. 90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року по справі 354/28/17 вказано, що процесуальне судочинство визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Правова доктрина виокремлює наступні ознаки преюдиції: зазначені обставини беруться до уваги, коли вони встановлені не лише рішенням суду окремої юрисдикції (наприклад, кримінальним судом), але й рішенням суду іншої ланки судової системи; під рішенням можуть матися на увазі також проміжні та допоміжні акти, у випадку, якщо в них належним чином розглянуто спірне питання; судове рішення повинно бути таким, що набрало законної сили; - сторонами у справі мають бути ті ж особи/особа, стосовно яких встановлено обставини, однак суб`єктний склад сторін у справі не обов`язково має бути повністю тотожним; у разі скасування рішення, яке встановлює преюдицію, виникають підстави для перегляду за нововиявленими обставинами усіх тих рішень, які цю преюдицію використали.

Отже, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв. в м. Вінниці по вул. Сергія Зулинського (Тарногродського), 17, є доведеним і не потребує доказування.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_3 , то суд апеляційної скарги зауважує, що такі пояснення спростовуються встановленими вище обставинами.

При цьому, наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських повністю відображають події, що відбувалися 29.11.2024 року о 23 год. 16 хв. щодо складення протоколу про адміністративне правопрушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, цими відеозаписами зафіксовані в достатньому обсязі.

До того ж, вказані відеозаписи не є єдиним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється разом із іншими матеріалами справи, зокрема протоколом про вчинення адміністративного правопорушення та рапортом працівника поліції.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, будь яких належних доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.

Отже, судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про відкладення розгляду справи та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Стьоби Юрія Миколайовича залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук