ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 рокуоб`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення за №308/21086/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та №308/21092/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, присвоєно справі єдиний номер №308/21086/23.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605.6 гривень судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Як встановлено із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №412850, 16 листопада 2023 року близько 19 год. 31 хв., у м. Ужгород на вул. Закарпатська, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася на відеозапис на підставі ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №033973, 16 листопада 2023 року близько 19 год. 31 хв., у м. Ужгород по вул. Закарпатська, 26, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на дерево. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вказаних порушень не вчиняв, а долучені органом поліції додатки до протоколів не є належними та допустимими доказами його вини. Вказує, що автомобіль йому не належить і ним у вказаний час він не керував, власником автомобіля є його тесть ОСОБА_2 і саме він ним керував у зазначений час, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями останнього. Звертає увагу на те, що твердження інспекторів поліції в протоколах про адміністративне правопорушення про нібито керування ним у вказаний час зазначеним транспортним засобом є лише їх необґрунтованим припущенням, яке не підтверджено доказами, а факт його з`явлення на місці події в момент оформлення поліцією ДТП, а долучені до матеріалі справи відеозаписи з бодікамери поліцейського, не підтверджують як факту керування ним автомобілем так і факту здійснення ДТП. Зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення складені без залучення свідків, а додатком до протоколу є лише відеозапис на якому не зафіксовано факту керування ним транспортним засобом, а також не зафіксовано факту ДТП. Вказує, що він не керував транспортним засобом тому і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що постанова серії ЕАТ №8154219 від 16.11.2023 за ч.1 ст.126 КУпАП також не є доказом керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така винесена працівником поліції безпідставно, за відсутності належних та допустимих доказів вчинення ним такого порушення. Стверджує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що у вказаний день та час він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинив ДТП, що в свою чергу виключає об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а відповідно і склад даних правопорушень.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, оскільки суд про час та місце розгляду справи його не повідомляв, чим порушено вимоги ч.1 ст.268 КУпАП. 24.07.2024 ознайомившись з матеріалами справи, він був приголомшений тим, що справа розглянута судом ще 06.06.2024. В день ознайомлення і отримав копію оскаржуваної постанови, тому не міг вчасно її оскаржити так як зміст такої йому не був відомий. Просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Йосипчука О.В., неявка яких із урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі за клопотанням ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та йогозахисника - адвоката Йосипчука О.В. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, крім протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД №412850 від 16.11.2023 та серії ААД №033973 від 16.11.2023 стверджується: даними схеми дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2023 року, яку ОСОБА_1 відмовився підписати, однак будь-яких зауважень не зазначив, характером пошкодження транспортного засобу, механіки їх виникнення, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозаписом з магазину з якого видно, як ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля та поїхав, іншими матеріалами справи.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апелянта щодо невчинення вказаних адміністративних правопорушень, спростовуються вищенаведеними доказами. Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вказаних вище матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 та стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , що автомобіль йому не належить і ним у вказаний час він не керував, власником автомобіля є його тесть ОСОБА_2 і саме він ним керував у зазначений час, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями останнього, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що норми діючого КУпАП та Інструкції не вимагають щоб факт керування був зафіксований на відеозаписі поліцейських, законом передбачено лише доведення такого факту доказами.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 сідав за кермо автомобіля, та під час спілкування з працівниками поліції останній не повідомляв працівників поліції про те, хто саме був водієм та для чого саме він прибув до місця ДТП, тому таку позицію ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає способом захисту та спробою уникнути від адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на відео зафіксовані вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд бере до уваги наявну в матеріалах справи копію постанови серії ЕАТ №8154219 від 16.11.2023, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП того ж вечора. Вказана постанова не скасована у встановленому законом порядку, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції.

Окрім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 , а незгода з діями працівників поліції була висловлена ним лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.

Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.

Разом з тим, ні ОСОБА_1 , ні стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що у вказаний день та час він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинив ДТП, що в свою чергу виключає об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а відповідно і склад даних правопорушень, апеляційний суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №412850 від 16.11.2023 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, а не в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що виявлені ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п. 2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 знав про перебування у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справи щодо нього, про свідчать його захисника клопотання про відкладення слухання справи на інший день, разом з тим у судове засідання, призначене на 06.06.2024 ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча судове засідання в суді першої інстанції проводилося за відсутності ОСОБА_1 , він скористався своїм правом апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим мав можливість надати пояснення, та докази, які не зміг надати в суді першої інстанції та не позбавлений можливості захищатись та доводити свою невинуватість, проте в судове засідання апеляційного суду не прибув.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у постанові суду дійсним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в межах санкції частини першої ст.130 КУпАП, яке є безальтернативним за вчинення даного правопорушення.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 16 листопада 2023 року, та на час постановлення судом першої інстанції рішення минуло три місяці, а тому суддя дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення та підставно встановив наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага