Справа № 452/3947/24 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І. А.
Провадження № 33/811/509/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Левицької Ірини Степанівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Левицької Ірини Степанівни на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 18 жовтня 2024 року, о 16 год. 52 хв., в м. Старий Самбір, на вул. Шевченка, 62, Львівської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано на технічні засоби відеозапису, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Левицька І.С., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, окрім того поновити строк на апеляційне оскарження постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року, оскільки про результат розгляду справи апелянту стало відомо 21 березня 2025 року, зазначає, що ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, також він перебував у відрядженні з 30 листопада 2024 року після чого проходив стаціонарне лікування з 11 грудня 2024 року до 23 грудня 2024 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення у відсутності ОСОБА_1 , окрім того на відеозаписі не зафіксовано процедури складання протоколу.

Наголошує, що ОСОБА_1 неодноразово погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте працівники проігнорували таку згоду.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №153599 від 18 жовтня 2024 року не відповідає дійсним обставинам справи, окрім того судом не досліджено належним чином відеозапис, долучений до матеріалів справи.

Повідомляє, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів невірно зазначено прізвище водія, не вказано дати складання такого документу.

Зазначає, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції.

Повідомляє, що водій адекватно поводився з працівниками поліції, мова його була чітка, без явних ознак стану алкогольного сп`яніння, а твердження працівника поліції про наявний запах алкоголю є його суб`єктивною думкою та нічим не підтверджене.

Звертає увагу, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, оскільки він є зацікавленою особою.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 21 березня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду..

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №153599 від 18 жовтня 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку - відмовився;

- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), з якого встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від огляду він відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різки запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився;

- рапортом старшого лейтенанта поліції Юрія Кузбита (а.с. 6), згідно із яким працівниками поліції під час патрулювання було виявлено та зупинено транспортний засіб «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не зупинився на мобільному блокпості, в ході опитування водій поводив себе агресивно та неадекватно, в подальшому у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), у зв`язку із чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції у судовому засіданні, на якому зафіксовано, що працівники поліції було зупинено транспортний засіб «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на території блокпостуі, опитування водія, під час якого у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ( ОСОБА_1 відмовився), після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (водій погодився). Подальшому почав затягувати час, поводив себе неадекватно, зазначав, що його незаконною зупинено, а працівник поліції працює в незаконній організації.

Після прибуття в медичний заклад ОСОБА_1 не виконував розпорядження працівників поліції та персоналу лікарні розмовляв по телефону, намагався затягнути час, відмовлявся заходи в медичний заклад в кабінет лікаря, сперечався з працівниками поліції, поводив себе агресивно, дії водія патрульними розцінено як відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що на відеозаписі не зафіксовано процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим такі не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 , оскільки на відео зафіксовані дії водія, які вказували на його відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у його відсутності, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не підтверджені матеріалами справи, окрім того апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, про що зроблено відповідну відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №153599 від 18 жовтня 2024 року (а.с. 30).

Покликання апелянта, на те що працівники поліції проігнорували згоду ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки він вчиняв дії, які вказували на його відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №153599 від 18 жовтня 2024 року не відповідає дійсним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, який описано вище за текстом.

Аргументи апелянта, що судом належним чином не досліджено відеозапис, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року (а.с. 13), суд всебічно повно та об`єктивно дослідив відеозапис, долучений до матеріалів справи.

Доводи апелянта, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів невірно зазначено прізвище водія, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим, апеляційним судом встановлено, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) було складено, щодо ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, а зазначене прізвище в акті огляду « ОСОБА_2 », є нічим іншим як опискою та не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 .

Описка - це зроблена механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції на блокпості, про що йому надано відповідні документи.

Аргументи апелянта, що водій поводив себе адекватно з працівниками поліції, мова його була чітка, без явних ознак стану алкогольного сп`яніння, а твердження працівника поліції про наявний запах алкоголю є його суб`єктивною думкою та нічим не підтверджене, апеляційний суд розцінює критично, оскільки водію не ставлять у провину п. 2.9 А ПДР України, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Левицької І.С. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Левицькій Ірині Степанівні строк на апеляційне оскарження постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Левицької Ірини Степанівни - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.