Справа № 755/1907/25
Провадження №: 3/755/1185/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.01.2025 року, о 04 год., керував транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Азербайджанська, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру скоїв наїзд на транспортний засіб «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований. Внаслідок ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Своїми діями порушив п.п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223905 від 18.01.2025, ОСОБА_1 , 18.01.2025 року, о 04 год. 10 хв., керував транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Азербайджанська, здійснив ДТП, з місця події зник, не дочекавшись працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10(а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 18.01.2025 року, о 09 год. 00 хв., після ДТП за його участю вживав алкогольні напої, до проведення огляду на стан сп`яніння уповноваженою особою.

Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.10Є Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. А вину у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.4 ст. 130, 122-4 КУпАП заперечив, пояснивши що не залишав місце ДТП, а вимушений був перепакувати автомобіль на незначну відстань, оскільки він заважав проїзду та створював перешкоду в русі інших водіям. Також, пояснив, щ вживав алкоголь після закінчення його робочого дня.

Потерпілий ОСОБА_2 , в судовому засідання зазначив що 18.01.2025 року, о 03 год. 40 хв., спав у автомобілі та почув гуркіт, вийшовши з машини побачив, що в нього в`їхали. Після ДТП почали спілкуватись з водієм ОСОБА_1 , у його автомобілі, під час спілкування останній вживав алкоголь та пропонував йому випити за компанію, тобто ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, попросив не викликати поліцію, обіцяв відшкодувати матеріальну шкоду добровільно. Після того, як впродовж тривалого часу ОСОБА_1 обіцянку про відшкодування матеріальної шкоди не виконав, він викликав поліцію та просив долучити відеозапис на якому зафіксована розмова з ОСОБА_1 після вчинення ДТП, та видно стан у якому перебував останній під час вчинення ДТП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додані до протоколів про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, як зазначає в своїй постанові ВС № 463/1352/16-а від 08.07.2020,що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення та пояснень наданих ОСОБА_1 що останній не порушив п. 2.10 ПДР України, оскільки діяв в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки у зв`язку з чим, у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 № 223911 від 18.01.2025 дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 4 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, у тому числі, за вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.

Водночас, як вбачається з пояснень потерпілого наданих в судовому засіданні та дослідженого відеозапису на час вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1ст. 130 КУпАП, що не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Крім того вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи доказами в сукупності а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , дослідженим відеозаписом.

Отже, враховуючи сукупність письмових доказів, наявних у адміністративній справі, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених диспозицією ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, оскільки вищезазначені докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень

Відповідно до ст. 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх, або свідомо допускала настання цих наслідків.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували його відповідальність, і приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 124, 130, 251, 283, 284 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення:

за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., в дохід держави.

- за ч.1 ст. 130 КпАП України - у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять чотири тисячі) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять чотири тисячі) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: