14 квітня 2025 року Справа № 561/351/25
Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Зейкан Н. М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №2 Вараського РВП ГУ НП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
в с т а н о в и л а:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №259153, 01 березня 2025 року о 00:08 год ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Центральній в селищі Зарічне Вараського району, з явними знаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою не визнав. Суду пояснив, що 01 березня 2025 року о 00.08 год, він автомобілем не керував. Коли під`їхали поліцейські, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він пояснював останнім, що не керував автомобілем. Підстав для проходження огляду не було, а тому відмовився від проходження такого огляду. Незважаючи на його пояснення, поліцейські склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Просив закрити провадження у справі.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Яскевича Ф.О. дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вказаними нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним.
Відповідно до вищевказаних нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, з ознаками такого стану, при цьому ознаки такого стану виписані в пункті 3 вищевказаної Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається з відеозаписів, які наявні на диску та долучені до матеріалів справи, поліцейські під`їхали до автомобіля, який стояв на тротуарі.
Вказані відеозаписи не містять факту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
В ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і такі відомості не містяться в адмінматерілах про притягненння останнього до адмінвідповідальності.
Із системного аналізу вищевказаних норм та обставин, встановлених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що підстав для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було.
Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем доводиться лише обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, який не підтверджений будь-якими іншими доказами, а відтак не може лежати в основі судового рішення.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи наведене, провадження по справі підлягає закриттю, у звязку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю події і складу адмінправопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, в десятиденний термін з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя Н.М. Зейкан