ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1140/25 Справа № 177/346/25 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 , 20.01.2025 о 08 год 00 хв. на а/д Н-23, по вул. Кіровоградське шосе 4 А, поблизу с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, провадив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме господарської діяльності з перевезення пасажирів у кількості 2 осіб, на транспортному засобі Mercedes-Benz, р.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», вчинивши правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року у справі №177/346/25, якою його визнано винним за ч. 1 ст. 164 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

Зазначає, що відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не було додано відеозапису з нагрудної камери інспектора, на якому зафіксовано обставини, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення. Внаслідок відсутності цього відеозапису, судом листом 03.03.2025 витребувано його у особи, уповноваженої на складання протоколу (а.с.52). При цьому доказів надання суду конкретного відеозапису матеріали справи не містять (диск не підписаний, на обкладинці міститься лише напис «Парфьонов», не міститься дати та часу його складання). Відтак, відеозапис, який досліджувався судом при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є сумнівним.

Наполягає, що матеріали справи не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у розумінні ст. 42 ГК України. Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, а також довести їх повторність.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 ґрунтується фактично на припущеннях.

Зазначає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить встановлених та підтверджених відомостей і фактів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Звертає увагу, що саме по собі посилання на копії паспортів пасажирів не можуть підтверджувати факт здійснення господарської діяльності. Висновок про те, що ці особи були саме пасажирами (тобто, переміщалися за оплату) ґрунтується лише на тому, що вказані особи їхали з різних міст.

Крім того, суд першої інстанції також посилається на відеозапис, який отримано судом з порушенням процесуальних норм (не надано одночасно з переданням матеріалів до суду, пізніше витребувано судом, диск не підписаний, не містить дати та часу складання), та зазначає, що «працівник поліції продемонстрував ОСОБА_1 об`яви, що вказували на факт здійснення перевезень пасажирів, на що ОСОБА_1 вказав, що це не його профіль і не його номер телефону». Тобто, ОСОБА_1 свою провину не визнавав ще на стадії складання протоколу і висновки суду про нібито вчинення ним правопорушення не відповідають фактичним обставинам.

Вбачає упередженість суду першої інстанції, в обгрунтування чого вказує, що в матеріалах справи знаходиться лист ОСОБА_2 , який не підписано КЕП. Наведене, на думку скаржника, свідчить про явний намір вплинути на внутрішнє переконання суду і замовний характер складеного протоколу.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП вважає передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися в такому разі на її користь відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України

Позиції сторін в суді :

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, про поважність причини своєї неявки в суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило.

Висновки суду:

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до вищезазначеної постанови, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів систематичності підприємницької діяльності.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_3 , яка є власником автомобілю та дружиною ОСОБА_1 , в яких вона вказала, що їхала з чоловіком та родичами (Новосад тітка, а Фурманчук - племінник) у м. Львів на свято, та що останні заперечили те, що вони є пасажирами, що нібито зафіксовано на їх відеореєстратор. Проте, матеріали справи не містять такого запису з реєстратора. Не було надано такий запис суду і під час апеляційного розгляду. ОСОБА_4 підтвердила, що підставою для їх перевірки були її об`яви, але запевняла, що такі об`яви не містять номерних знаків її авто.

Крім того, відеозаписом з камер працівників Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, з якого вбачається, що працівники Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 в салоні якого перебувало двоє пасажирів, які їхали в авто ОСОБА_5 з різних міст (один пасажир з м. Апостолове). Працівник поліції продемонстрував ОСОБА_1 об`яви, що вказували на факт здійснення перевезень пасажирів, на що ОСОБА_1 вказав, що це не його профіль і не його номер телефону. Однак, на відеозаписі …012 ОСОБА_3 дружина ОСОБА_1 і власник автомобілю, яка в момент зупинки перебувала з ним в авто, вказує, що номер на оголошеннях це її номер телефону, а на відеозаписі ….020 зафіксовано, як ОСОБА_3 зазначає, що продемонстровані ОСОБА_5 об`яви, це її реклама, а вона не є суб`єктом господарювання, не здійснює господарську діяльність, за що їх вже неодноразово зупиняли працівники трансбезпеки, її чоловік ОСОБА_6 «виїзний», на підставі рішення суду на його утриманні перебуває троє дітей, а тому після підтвердження відстрочки з 05.02.2025 р. вони здійснюють перевезення пасажирів. На відеозаписі …019 зафіксовано, як ОСОБА_3 повідомляє про те, що вона «акуратно себе веде», «з Варшави був один ОСОБА_7 », а виявлені в салоні авто особи є її родичами, ОСОБА_8 має проблеми з головою та їздить з нею щодня. Також зазначала, що в минулому році вони здійснювали перевезення, місяць відпрацювали, а з лютого 2025 отримають ліцензію та будуть возити людей по ліцензії. Однак, згідно даних єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не реєструвалися як ФОП (а.с. 85).

Доводи апелянта, що копії паспортів осіб, які перебували в транспортному засобі, в момент його зупинки, не підтверджують що вони були його пасажирами, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних доказів, що такі особи є родичами ОСОБА_1 або його дружини ОСОБА_3 . Не було надано відповідних доказів і під час апеляційного розгляду справи. Пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним ( п.1.10 Правил дорожнього руху) Для визнання особи пасажиром не обов`язкове встановлення факту оплати ним проїзду.

Як вбачається із матеріалів справи, судом 1-ї інстанції було прийнято всіх можливих заходів для здійснення допиту таких осіб, проте ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання так і не з`явилися.

Апеляційний суд звертає увагу, що такі докази як копії паспортів пасажирів автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , є не єдиним доказом у матеріалах справи, а у сукупності з іншими доказами, яким суд 1-ї інстанції дав належну та обґрунтовану оцінку, спростовують позицію апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Зазначення в апеляційній скарзі про необґрунтоване врахування судом документів, наданих не учасником по справі ОСОБА_11 , апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки таку інформацію про систематичність подібних оголошень про перевезення пасажирів (а.с. 75-76) суд не прийняв до розгляду.

Отже, дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведення поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП за ознакою провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин