Справа 350/238/25
Номер провадження 3/350/96/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

12.02.2025 на розгляд Рожнятівського районного суду поступила справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПРІ № 241166 07.02.2025 року о 19 год. 16 хв., в с. Креховичі по вул. 22 Січня, водій керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільнена жвавість ходи, мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Калуська ЦРЛ водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

У судовому засіданні захисник Федоренка Б.В. просив закрити провадження у справі мотивуючи тим, що по - перше, з наданого до суду відеозапису чітко вбачається, що поліцейські не вели безперервної відеозйомки, а наданий ними відеозапис про ніби-то скоєне ОСОБА_1 адмінправопорушення є фрагментований, не є безперервним, тому не має жодного правового та доказового значення.

По-друге, за приписами п.2.5 ПДР, яку ОСОБА_1 за версією поліцейського ніби-то порушив, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, проте жодної такої вимоги ОСОБА_1 не висувалось, як і не демонструвалась наявність технічного засобу. Відсутність технічних засобів у працівників поліції, свідчить про їхню неготовність виконувати вимоги ст. 266 КУпАП щодо огляду на місці. Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки його автомобіля, так і у лікувальному закладі, проте поліцейський не роз`яснював йому порядок проходження огляду на стан сп`яніння та не вимагав проходження такого огляду. На запитання поліцейського, чи він буде проходити медичний огляд в медичному закладі, він відповів ні, однак ОСОБА_1 стверджує, що це не свідчить про те, що він відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки. Зазначає, що поліцейський взагалі ні не вимагав, ні не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Це відображено в самому протоколі серії ЕПР1 №241166, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Зі слів ОСОБА_1 , як поліцейський запитав, так він і відповів. Якби була поступила від поліцейського чітка вимога, то він би беззаперечно це зробив. За наявності підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівники поліції першочергово мають провести огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці вчинення правопорушення, або ж у разі незгоди особи з його результатом огляд може бути проведено в закладах охорони здоров`я. Відсутність у працівників поліції засобів для огляду на предмет наркотичного сп`яніння на місці зупинки, не дають підстав працівникам поліції не виконувати вимоги вищевказаних норм.

Про відсутність у працівників поліції засобів для огляду на предмет наркотичного сп`яніння на місці зупинки вказують матеріали відеозйомки, де працівники поліції повідомляють ( але не демонструють) про наявність у них засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора, який використовується виключно для встановлення стану алкогольного сп`яніння і не може використовуватись для виявлення стану наркотичного сп`яніння.

По-третє, за приписами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Особа, яка притягається до адмінвідповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адмінвідповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Складений на ОСОБА_1 адмінпротокол вимогам ст. 256 КУпАП не відповідає, зокрема, в протоколі не зазначено жодного свідка.

Також, ОСОБА_1 стверджує, що протокол при ньому не складався, яка суть правопорушення, йому не було відомо, адже він жодного правопорушення не скоював.

Більше того, в протоколі зазначено ряд вигаданих працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, яких в дійсності не було і не могло бути, про що чітко свідчать матеріали відеозапису, де про ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі, не йдеться.

По - четверте, за приписами ст. 254 КУпАП, протокол складається у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення зазначеної норми закону, працівник поліції копії протоколу ОСОБА_1 не вручив. Тобто ОСОБА_1 фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення та не вручено акт звинувачення, чим грубо порушено вимоги ст. 254 КУпАП, та є процесуальною перешкодою для притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності.

По - п`яте, ОСОБА_1 сидів в автомобілі, який був припаркований на узбіччі, тобто на момент коли підійшли працівники поліції автомобіль не рухався, працівник поліції його не зупиняв. Крім цього, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування даним транспортним засобом, та продовжив рух, що повністю спростовує версію працівників поліції про те, що ніби-то він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, та підтверджує безпідставність складеного на нього протоколу.

Всі вищенаведені доводи повністю виключають відповідальність ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП.

За результатами розгляду, просить провадження в даній адміністративній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до матеріалів справи долучено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241166 складений 07.02.2025 19:58:42, згідно з яким 07.02.2025 року о 19 год. 16 хв., в с. Креховичі по вул. 22 Січня, водій керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільнена жвавість ходи, мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Калуська ЦРЛ водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився (а.с.2);

- направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 направлено до Калуської ЦРЛ у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: неприродна блідість,звуження зіниць очей, які не реагують на світло, сповільнена жвавість, результат огляду: Відмовився на місці зупинки ( а.с.3);

- рапорт поліцейського відділення поліції №2 смт.Рожнятів Олега Фединяка, який за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №2 (сел. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій (а.с.5).

- відеозаписи на оптичному диску DVD+R (а.с. 6), на якому зафіксовано:

1) місце розташування транспортного засобу марки «OPEL ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркований стоїть на вулиці з увімкненими аварійною сигналізацією в автомобілі, а саме на місці водія знаходиться ОСОБА_1 ;

2) зафіксовано розмову поліцейського з ОСОБА_1 , в ході якої поліцейський стверджує, що у нього є ознаки наркотичного сп`яніння, на що останній відповідає, що наркотиків не вживав, весь день нічого не їв, погано себе почуває. Далі, з відеозапису вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі.

На підтвердження невинуватості ОСОБА_1 , його захисник дав суду пояснення, які викладено судом вище.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 19.12.2021 у справі № 487/4245/18 зазначив, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Отже, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у :

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом п.1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.

Згідно із п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в даному випадку інкримінується особі, стосовної якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Тому в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Беручи до уваги, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення заперечує факт керування транспортним засобом, суд з метою всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин у справі дослідив відеозапис, який долучено до матеріалів справи, з якого встановив, що факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як і зупинка цього транспортного засобу поліцейським, не зафіксовані.

Зазначене дає суду підстави вважати пояснення ОСОБА_1 про те, що поліцейський не бачив факту керування ним транспортним засобом за обставин викладених у протоколі такими, що не спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, відповідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, при цьому будь-якими доказами, які додані до матеріалів справи його доводи не спростовуються, тому суд, з огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, приходить до переконання, що ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали даної справи не містять відомостей, які б підтверджували, поза розумним сумнівом, факт керування ним транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд позбавлений можливості встановити в діях ОСОБА_1 склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення та приходить до висновку, що в його діях відсутній один з елементів об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме факт керування транспортним засобом, у зв`язку з чим він не може бути суб`єктом вчинення вказаного правопорушення.

За відсутності підтвердженого належним чином факту керування ОСОБА_1 при обставинах, викладених у протоколі, долучені до матеріалів справи Акт огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу не є належними докази, оскільки не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №2 (сел. Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій. Враховуючи, що дані рапорту не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, а також із даними безпосередньо у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 суд вважає такий рапорт неналежним та недопустимим доказам винуватості останнього.

Будь-яких інших доказів, на підставі яких суд міг би прийти до висновку, що ОСОБА_1 справді керував 06.02.2025 транспортним засобом, а відповідно може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення особою, уповноваженою складати протокол про адміністративне правопорушення не надано.

З протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським зазначено ознаки наркотичного сп`яніння саме: неприродня блідість, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільнена жвавість ходи, мови.

Під час перегляду відеоматеріалів встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, що вказані у протоколі, акті огляді та направленні. При спілкуванні з поліцейським ОСОБА_1 мав адекватну поведінку, логічно відповідав на запитання. Отже, визначення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 також не доводиться матеріалами справи.

Відсутність переконання поліцейського у тому, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння є і той факт, що ОСОБА_1 не було заборонено керувати транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За змістом ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Разом з тим, безпідставним є твердження захисника Федоренка Б.В. про те, що працівник поліції не вручав ОСОБА_2 копію протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, чим грубо порушено вимоги ст. 254 КУпАП, що у свою чергу є процесуальною перешкодою для притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності.

Зазначена обставина спростовується відеозаписом, яким підтверджено, що працівник поліції вручив ОСОБА_1 копію протоколу про адмінстративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу пояснення захисника про те, що складений на ОСОБА_1 адмінпротокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП через не зазначення у ньому свідків.

Таке твердження захисника не відповідає вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище викладеного, ст. ст. 1, 9, 23, 33, 124, 130, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: