Справа № 308/982/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , представника, адвоката Шкорки І.М., розглянувши матеріали Відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

Встановив:

Із протоколу серія ВАД №247241 від 11 січня 2025 року, вбачається, що 11 січня близько 18 год. 250 хв. громадянин ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював домашнє насильство відносно своєї дружини гр.. ОСОБА_2 , а саме здійснював фізичне насильство та в ході якого ображав її нецензурною лайкою, а також розбив мобільний телефон, чим завдав потерпілій збитки.

Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №247241 від 11.01.2025 року, рапорт працівника поліції, поясненнями потерпілої та особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та копією термінового заборонного припису серії АА 633946.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що між ним та дружиною дійсно 11.01.2025 року в будинку за місцем проживання виникла суперечка, однак, ніякої шкоди ОСОБА_2 , не завдавав і жодних дій насилля відносно неї не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні просила провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Окрім того, на адресу суду 31.03.2025 року ОСОБА_2 подала письмові пояснення, з яких вбачається, що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виникла словесна суперечка , внаслідок чого. вона емоційно відреагувала та викликала поліцію з метою налякати ОСОБА_1 , а пояснення працівникам поліції підписала не читаючи, та повідомила, що жодної матеріальної шкоди їй ОСОБА_1 не завдано.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Шкорка І.М. просив врахувати письмові пояснення подані 31.03.2025 року на адресу суду, пояснення ОСОБА_1 , пояснення потерпілої ОСОБА_2 надані в суді та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, заслухавши особу ОСОБА_1 , суд прийшов до наступного висновку.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої відповідно до ч.3 ст.8 - є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Загальними принципами судочинства встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП наступає лише в тих випадках, коли має місце вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або не повідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування вразі його винесення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема:

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до диспозиції вказаної норми закону, обов`язковою ознакою даного правопорушення є настання наслідків від діянь особи, яка вчиняє домашнє насильство, а саме: наслідками такої дії чи бездіяльності могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілому від домашнього насильства.

Проте вказані наслідки для потерпілої ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.

Об`єктивних доказів, вини ОСОБА_1 суду не надано, тому враховуючи встановлені обставин, суддя приходить до висновку, що докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення /п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП/.

Окрім того, суддя бере до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_2 , згідно яких остання повідомляє про відсутність психологічного та фізичного тиску відносно неї та відсутність матеріальної шкоди на заперечення відомостей, вказаних у протоколі.

Суддя не є стороною обвинувачення, а уповноваженими працівниками поліції не зібрано належні та допустимі докази та не забезпечено надання до суду відповідних доказів винуватості особи ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП. .

Таким чином, суддя приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 судом не стягується судовий збір з останнього відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст.33, 36, 40-1, 172-20, ст.ст.283-284, 287, 294 КУпАП,-

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП .

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою,щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Крегул М.М.