Справа № 570/1307/25
Номер провадження 3/570/724/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Красовський О.О., розглянувши в залі суду в місті Рівному матеріали, які надійшли від ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт ID НОМЕР_1 ВИДАНИЙ 28.07.2017 Р., органом 5624

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу, 23 березня 2024 року в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, виражався нецензурною лайкою, виганяв з будинку в якому спільно проживають, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, повторно протягом року.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Зважаючи на правила ст.ст. 268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що в справі є достатні дані про обізнаність правопорушника зі своїми правами, про місце і час розгляду справи в суді, та відсутнє клопотання про перенесення судового розгляду, в яке він не прибув з невідомих причин, суд розглянув дану справу без участі правопорушника, вважаючи, що за наведених обставин його право на захист порушено не буде. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною 3 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного чи фізичного характеру.

У протоколі не зазначено, чи було завдано шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Враховуючи наведене, вважаю, що у протоколі про адміністративне правопорушення не визначена об`єктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення взагалі.

Суть адміністративного правопорушення, як вона викладена в протоколі, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та позбавляє суд можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що ставляться у провину особі.

Згідно з вимогами КУпАП, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Малофеєв проти Росії", "Карелін проти Росії", „Лучанінова проти України") суд не вправі виходити за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено зміст вчиненого правопорушення, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у скоєнні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим.

Отже суд під час розгляду справи не вправі виходити за межі обвинувачення, сформульованого в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких доказів, які б безперечно підтверджували факт вчинення інкримінованих порушнику дій, ініціатором складення протоколу до нього не додано.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч. 3 цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи встановлені факти, суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства поза розумним сумнівом не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись 1 ч.1 ст. 247, ст. 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Красовський О.О.