КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2206/2025
Справа № 377/153/25
Головуючий в суді І інстанції Малишенко Т.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 квітня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Славутицького міського суду Київської області від 04 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 04 березня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ять діб, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 01 лютого 2025 року о 09:30, знаходячись у м. Славутич, вул. Героїв Дніпра, у приміщенні магазину «Котя», вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, кричав, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 14 березня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Славутицького міського суду Київської області від 04 березня 2025 року та закрити провадження в справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не забезпечив повного та об`єктивного розгляду справи, не встановив ряд обставин, які мають значення для прийняття правильного та законного рішення, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

Наголошував, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933570 не зазначено слів нецензурної лайки, якими нібито він ображав ОСОБА_2 , і що законодавчо не визначено конкретного переліку слів, які необхідно вважати нецензурною лайкою чи ненормативною лексикою та не підтверджено, що використання таких слів ОСОБА_1 відповідає дійсності.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 933570 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, в яких саме конкретних діях полягало вчинення насильства в сім`ї психологічного характеру. В протоколі відсутні докази, на підставі яких особа, яка складала протокол, дійшла висновку про скоєння ним адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутні докази, щоб встановити причинний зв`язок між діями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і їх наслідками, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією. Із зазначеного вбачається, що постанова суду першої інстанції винесена на припущеннях, а не на конкретних фактах і доказах.

Вказував, що судом першої інстанції не надано оцінки його поясненням від 11 лютого 2025 року, де зазначено, що він 01 лютого 2025 року на дружину не кричав, не ображав і не висловлювався нецензурною лайкою, допустимих доказів вчинення ним домашнього насильства матеріали справи не містять.

Письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року не можуть бути доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені наступного дня після складання протоколу і взагалі зазначені особи були відсутні в магазині «Котя» 01 лютого 2025 року о 09:30, коли між ним та дружиною виник конфлікт. Інших свідків у протоколі не зазначено. Рапорт поліцейського також не є доказом скоєння адміністративного правопорушення, за відсутності будь-яких фактичних даних та доказів його вчинення.

Посилався на правові висновки Верховного Суду в справі № 545/744/19, підкреслював, що сварка, конфлікт, непорозуміння між подружжям не охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП. Крім того, саме по собі вживання нецензурної лайки автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вказував, що з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному здоров`ю осіб, тощо.

Вказував, що в даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ним та дружиною по деяким питанням відсутня. Наявність сварок і непорозумінь, конфліктів між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Наводив зміст ст. 19, 62 Конституції України, ст. 1, 7, 9, 245, 251, 252, 280 КУпАП, судову практику ЄСПЛ у рішеннях «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти росії», «Кобець проти України», наголошував, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Вказував, що під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини, значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Особливостями ознак домашнього насильства є наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , 01 лютого 2025 року о 09:30 ОСОБА_1 ображав її нецензурною лайкою, кричав на неї. Натомість, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не ображав, не кричав, нецензурною лайкою не висловлювався.

Тобто, факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження, тому висновки суду першої інстанції є помилковими.

В судове засідання 14 квітня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення судових повісток-повідомлень на поштові адреси; ОСОБА_1 повідомлений про судове засідання через захисника Піндура М.М., який направив клопотання про розгляд справи за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу, та його захисника; підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що остання вчинила правопорушення, яке проявилось у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру.

Дані обставини судом встановлені з наступних доказів:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 9335570 від 11 лютого 2025 року, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 01 лютого 2025 року о 09:30, знаходячись у м. Славутич, вул. Героїв Дніпра, у приміщенні магазину «Котя», вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, кричав, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

- рапорту старшого інспектора-чергового Відділення поліції № 2 (м. Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кисіль М.В., з якого вбачається, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , зоомагазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », буянить колишній чоловік;

- письмової заяви ОСОБА_2 від 01 лютого 2025 року, в яких вона просить притягнути до адміністративної відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру;

- письмових пояснень ОСОБА_2 від 01 лютого 2025 року, згідно яких вона з дітьми проживає за адресою АДРЕСА_4 , її чоловік ОСОБА_1 проживає за іншою адресою з вересня 2024 року, з того часу постійно телефонує її на мобільний телефон, погрожує, переслідує її після роботи, де вона працює продавцем у магазині «Котя» за адресою АДРЕСА_3 . 01 лютого 2025 року близько 09.30 до магазину зайшов ОСОБА_1 , коли вона знаходилася на робочому місці, та в них виник словесний конфлікт, чоловік почав кричати на неї, висловлюючись в її адресу нецензурними словами, чим вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, після чого вона злякалася та викликала поліцію, та після чого ОСОБА_1 вийшов з магазину та пішов у невідомому напрямку до приїзду працівників поліції;

- письмових пояснень ОСОБА_1 від 11 лютого 2025 року, відповідно до яких, він 01 лютого 2025 року приблизно о 09 годині прийшов у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щоб купити корм коту. За прилавком була його дружина, яка почала говорити щоб він покинув приміщення магазину, не назвавши причину. Його це не здивувало, так як у них погані відносини. Після чого покинув приміщення магазину щоб не провокувати дружину. Не вчиняв насильства психологічного характеру, не ображав, не кричав;

- письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року, відповідно до яких, вони є батьками ОСОБА_2 та проживають з нею. Донька з чоловіком ОСОБА_1 разом не проживають, у них погані відносини. ОСОБА_1 не дає спокійно жити доньці, приходить до дому, вчиняє конфліктні ситуації. Так 01 лютого 2025 року о 18 годині 35 хвилин у вікно з квартири вони побачили, як ОСОБА_1 тягнув її доньку за комір куртки та давав стусани по сідницям. Відкривши двері, вони побачили доньку з ОСОБА_1 , донька плакала, була налякана, ОСОБА_1 одразу втік з будинку. Юлія постійно потерпає від насильства її чоловіка;

- форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеної 01 лютого 2025 року поліцейським СРПП ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, відповідно до якої поліцейськими визначено рівень небезпеки як середній. Зазначено, що постраждала особа ОСОБА_2 побоюється, що чоловік знову намагатиметься з нею поскандалити;

- копій паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- копії тимчасового заборонного припису стосовно кривдника від 11 лютого 2025 року АА № 519689.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що в протоколі не зазначені слова нецензурної лайки та законодавчо не встановлено конкретного переліку слів, які необхідно вважати нецензурною лайкою чи ненормативною лексикою, не зазначено доказів, на підставі яких встановлено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, як такі, що не ґрунтуються на вимогах КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, якими не передбачено дослівне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення нецензурної лайки чи ненормативної лексики особою, відносно якої такий протокол складається, та не передбачено зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про докази.

Натомість, згідно п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1376, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» протоколу про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наведеним вимогам щодо форми протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 9335570 від 11 лютого 2025 року відповідає.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 9335570 від 11 лютого 2025 року не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, в яких саме конкретних діях полягало вчинення насильства в сім`ї психологічного характеру. Так, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, кричав, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 9335570 від 11 лютого 2025 року вказано, що психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 заподіяно шкоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає виключно за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Разом із тим, судом першої інстанції під час розгляду справи залишено поза увагою, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, нічим не підтверджуються, крім особистої заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 , при цьому письмові пояснення ОСОБА_2 не містить даних про суспільно небезпечні наслідки (завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого), що є елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що письмові пояснення ОСОБА_3 від 12 лютого 2025 року та письмові пояснення ОСОБА_4 від 12 лютого 2025 року не є доказами в розумінні ст. 252 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були відсутні в магазині «Котя» 01 лютого 2025 року о 09:30.

Крім того, судом першої інстанції не звернуто увагу, що тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника від 11 лютого 2025 року АА № 519689, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, не стосується ОСОБА_1 , оскільки складений відносно іншої особи ОСОБА_5 , потерпілою зазначено ОСОБА_6 , а тому не може вважатися належним доказом у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд не повинен був покладати ці докази в обґрунтування своїх висновків, і усі сумніви щодо доведеності вини особи мав витлумачити на її користь.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 04 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.