ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3907/24 Головуючий суддя І інстанції Чижиченко Д. В.
Провадження № 33/818/593/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 20 червня 2024 року о 23:06 год. за адресою: м. Харків, вул. АВ. Бугрименка, 52 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» водій ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Шарець І.Ю. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді суду першої інстанції, оскільки він є юридично необізнаною особою, перебуваючи в судовому засіданні в суді першої інстанції не зрозумів порядок оскарження цієї постанови. Отримавши копію постанови звернувся до адвоката, який допоміг йому скласти апеляційну скаргу. Посилався на незначний термін пропуску строку.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на фактичні відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; направленні водія до КНП ХОР «ОКНЛ»; рапорті працівника поліції; відеозаписи з реєстратора та бодікамер працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що, 20.06.2024 року об 23:05 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме : розширені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився у встановленому законом порядку.

З відомостей цього протоколу об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього було складено працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис в цьому протоколі за отримання його копії.

Разом з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з вимогою ініціювання проведення службової перевірки, не звертався з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Відповідно до ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан наркотичного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (віщестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Тобто ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскарження дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього, а також відсутність будь-яких рішень відповідних компетентних органів про незаконність дій працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7), під час несення служби в екіпажі 5102 під час дії комендантської години о 23:06 год. було зупинено автомобіль «Рено» під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з останнім було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я на що водій своїми діями ухилявся від проходження огляду, про що йому було роз`яснено, що дії які він вчиняє будуть розцінені як ухилення від проходження огляду, але ОСОБА_1 не реагував. Останньому було роз`яснено прядок направлення водія на огляд на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснено права згідно ст. 268 КУпАП, а також відповідальність згідно ст. 130 КУпАП, а також не виконання вимог п. 2.5 ПЛР України, але ОСОБА_1 продовжував вчиняти дії щоб уникнути від проходження огляду закрився в автомобілі.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції щодо складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у цьому рапорті відповідають дійсності, оскільки узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому заслуговують на увагу.

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 5).

З відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції під час дії комендантської години, а саме після 23:00 год., зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 для перевірки законних підстав перебування на вулиці під час дії Воєнного стану.

Отже ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто був водієм та був зупинений працівниками поліції.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, повідомив їх та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак продовжував перебувати в своєму автомобілі та не перейшов до службового автомобіля працівників поліції щоб проїхати до закладу охорони здоров`я.

Оцінюючи такі дії ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість висновку працівника поліції про ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому твердження апелянта про те, що він погоджувався пройти огляд є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки поліцейського (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , повідомив, що він успішно склав іспит на знання вимог ПДР України, та знає їх.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж/до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Поряд з цим належить врахувати, що ОСОБА_1 не звертались до суду апеляційної інстанції з будь-якими клопотаннями, в тому числі, про допит працівників поліції у якості свідків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновення йому пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року задовольнити, поновивши йому цей процесуальний строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков