Справа № 215/3640/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в місті Кривий Ріг про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу слідує, що 23.05.2024 р., о 09-35 год., водій ОСОБА_1 , по вул. Романа Шухевича, біля буд. 49, в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом ЗАЗ FORZA, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприрода блідість обличчя. Від проходження медичного огляду, у встановленому законом порядку, на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Правопорушник та його захисник - адвокат Вербицька Л.Д. у судове засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання, адвокат Вербицька Л.Д. зазначила, що ОСОБА_1 було зупинено нібито у зв`язку з ознаками участі його автомобіля в ДТП, так як на ньому був відсутній бампер, а це нібито порушено ПДР України, але ніякої постанови, в зв`язку з цим, не винесено. Також зазначає, що працівниками поліції було зроблено зауваження, що у водія ОСОБА_1 звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння рук. Після огляду, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати в Криворізький психо-неврологічний диспансер для проходження медичного обстеження на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився проїхати до медзакладу та пройти обстеження, при цьому повідомив працівників поліції про свій стан здоров`я та пояснив, що у нього хвороба нирок. Але по дорозі до медзакладу, у ОСОБА_1 погіршився стан самопочуття, йому стало зле, в зв`язку з чим працівники поліції викликали швидку медичну допомогу, якою було доставлено ОСОБА_1 у 16-міську лікарню, де він знаходився до 11:05 години 23.05.2024 року. В зв`язку з цим, працівники поліції зробили припущення, що таким чином ОСОБА_1 ухилявся від проходження обстеження на стан виявлення наркотичного або алкогольного сп`яніння та з приймального відділення 16-ої міської лікарні разом з ОСОБА_1 повернулися на місце зупинки його автомобіля, і там склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно нього.

Адвокат Вербицька Л.Д. вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду до медзакладу, про що чітко зазначено на відео з бодікамер, приєднаних як доказ до матеріалів справи.

Таким чином, захисник адвокат Вербицька Л.Д. зазначає, що з моменту керування ТЗ ОСОБА_1 (23.05.2024 р. о 09:35), та повідомленням про виявленні у нього нібито ознаки сп`яніння (23.05.2024 року о 09:50), і складенням прокотолу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП (23.05.2024 року о 11:50) пройшло дві години, що свідчить про недотримання інспектором поліції п.7 Порядку направлення водіїв ТЗ для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду водія, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, відповідно до якого поліцейський забезпечує проведення огляду водія ТЗ в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Враховуючи викладене, захистник акцентує увагу суду на тому, що працівники поліції позбавили можливості водія ОСОБА_1 пройти відповідний огляд у медичному закладі самостійно у визначений час для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 є недійсним, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 738844 від 23.05.2024 року (а.с. 3), направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 4), рапорт (а.с. 5), довідку, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 6), додаткова інформація (а.с.7-8), талон супровідного листа № 134, який за змістом є частково нечитабельним, а також відсутні будь-які дані, для ідентифікації цього талону (за відсутності найменування закладу, та прізвища або посади підписанта) (а.с.9), диски з відеозаписом (а.с. 7), додаткова інформація (а.с.13), приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Законом України «Про національну поліцію», чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у ст. 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

На цей час діє також постанова від 29.12.2021 р. № 1456 Про затвердження порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового воєнного стану.

Жодна з вищевказаних підстав, не була підтверджена та обґрунтована при здійсненні зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , ні складанням будь-якого протоколу, або винесенням постанови, яка б підтверджувала причину зупинки, та з зазначенням в цьому протоколі, або долученням до цього протоколу.

Також, матеріалами справи, жодним чином не підтверджено, що Інспектори взводу № 2, роти № 1, батальйону № 1 в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, є уповноваженими особами, відповідно до вказаного вище порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, також працівниками поліції не зазначено конкретний пункт Порядку, у зв`язку з чим він зупинив транспортний засіб.

Як слідує з висновків в постанові Верховного суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17, рішення Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 р. у справі № 718/1824/22 «якщо із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, то всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчинені ним адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, згідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ч. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За твердженнями захисника, що також підтверджується і відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, співробітники поліції не вжили заходів для забезпечення доставки ОСОБА_1 до КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради та не запропонували ОСОБА_1 , після перебування в 16-ій міській лікарні, прослідувати до вказаного закладу, а повернулись до місця зупинки його автомобіля та одразу склали протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 738844 від 23.05.2024 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

У справі «Ушакова проти України» (рішення від 18.06.2015 р., заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Суд враховує концепцію ЄСПЛ «Плоди отруйного дерева» (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини») а саме, що якщо первісний доказ отримано з порушенням, то і наступні докази, отримані на підставі цього доказу є недопустимими, в даному випадку первісним доказом є правомірність зупинки автомобіля, і дані дії вчинені з порушенням, що тягне за собою відповідні наслідки.

Акт огляду взагалі не складався, що підтверджується наявними відеоматеріалами та про що свідчить відсутність відповідної відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 738844 в графі «до протоколу додаються».

Факт того, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти відповідний огляд для встановлення стану сп`яніння та у супроводі співробітників поліції поїхав до відповідного закладу охорони здоров`я для проходження необхідних лабораторних досліджень, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення також не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту того, що працівниками поліції в установленому законом порядку було забезпечено доставку ОСОБА_1 , для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я та він відмовився від такого огляду, що ставить під сумнів наявності в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вважаю, що в діях ОСОБА_3 відсутнє адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: