Роздільнянський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/875/25

Номер провадження: 3/511/464/25

"09" квітня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С. І.,

за участю:

секретаря судового засідання Полихи Ю.О.

прокурора Богатир В.К. (дистанційно)

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Магери Р.Ю.

розглянувши об`єднані матеріали, які надійшли з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницький, громадянина України, ДПСУ, начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, старшого лейтенанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 172-15 та ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зміст адміністративних протоколів.

1 ) Протокол від 13.03.2025 року про військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП, складений прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатир В.К., про наступне:

Старший лейтенант ОСОБА_1 , в період приблизно з 16:00 по 18:00 04.03.2025, будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 кордонного загону Державної прикордонної служби України, будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та включеним до переліку особового складу, залученого до охорони державного кордону у складі наряду із завданням «Робота з місцевим населенням», перебуваючи в с. Кучурган Роздільнянського р-ну Одеської обл., діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів, інструкцій та наказів, не здійснював і не забезпечив несення служби підлеглим військовослужбовцем - старшим сержантом ОСОБА_2 у визначеному командиром місці, а саме у АДРЕСА_1 внаслідок того, що ОСОБА_1 самовільно змінив місце несення служби прикордонним нарядом із завданням « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - на АДРЕСА_1 , що мало наслідком невиконання прикордонним нарядом із завданням «Робота з місцевим населенням» функцій охорони Державного кордону та роботи з місцевим населенням за визначеним місцем несення служби, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду, що утворює собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2) Протокол від 13.03.2025 року про військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-18 КУпАП, складений прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатир В.К., про наступне:

Старший лейтенант ОСОБА_1 , в період приблизно з 16:00 по 18:00 04.03.2025, будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, під час несення служби у складі прикордонного наряду із завданням «Робота з місцевим населенням», діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, допустив порушення правил несення прикордонної служби, а саме: відхилився від встановленого маршруту несення прикордонної служби - був відсутній у встановленому місці виконання обов`язків прикордонного наряду «Робота з місцевим населенням» в с. Труд-Куток, Роздільнянського р-ну, Одеської обл., та перебував за 5 км від встановленого місця несення служби прикордонного наряду - в АДРЕСА_1 , чим самоусунувся від виконання обов`язків прикордонного наряду «Робота з місцевим населенням» відповідно до отриманого наказу, чим вчинив порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Процесуальні дії суду, заяви та клопотання.

17.03.2025 року до Роздільнянського районного суду з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказані справи 17.03.2025року були розподілені в провадження судді Гринчак С.І.

Ухвалою від 25.03.2025 року вказані адміністративні протоколи об`єднані в одне провадження.

Судовий розгляд призначено на 02 квітня 2025 року.

31.03.2025 року на адресу суду від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Магери Р.Ю., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги та Ордеру серії ВН №1491950 від 25.03.2025 року надійшло клопотання про закриття адміністративної справи за ч.2 ст.172-18 КУпАП та адміністративної справи за ч.2 ст.172-15 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

02.04.2025 року протокольної ухвалою, задоволено клопотання прокурора про відкладення судового засідання з метою надання часу для ознайомлення з клопотанням представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Магери Р.Ю. та надання відповідного висновку. Судове засідання відкладено на 09 квітня 2025 року.

09.04.2025 року на адресу суду надійшов ВИСНОВОК прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатир В.К., в якому останній просив залишити клопотання про закриття адміністративної справи, без задоволення.

Позиція учасників судового провадження.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та суду пояснив, що 04.03.2025 з 16:00 по 18:00 була запланована робота з місцевим населенням в с.Труд-Куток Роздільнянського району, яку він повинен був проводити спільно з старшим сержантом ОСОБА_3 . Приблизно о 16:00 він разом зі старшим сержантом ОСОБА_3 направились в тому порядку до с. Труд- ОСОБА_4 . Під час їхнього перебування в с. Труд-Куток до старшого сержанта ОСОБА_5 подзвонив житель с Кучурган і повідомив про намір терміново зустрітися в с. Кучурган біля магазину «Дружба» з метою надати інформацію «про можливу підготовку до правопорушення». У зв`язку з цим, він, як начальник групи моніторингу, прийняв рішення, оскільки таке відповідає його службовим обов`язкам, повернутись до с. Кучурган, де вони до цього разом з старшим сержантом ОСОБА_3 , перебували та проводили роботу з місцевим населенням, для зустрічі з цим жителем с. Кучурган. Таким чином вони, будучи в с.Труд- ОСОБА_4 та вже встигши провести заплановані заходи, а саме (РМН), приблизно о 16:30 повернулись до с. Кучурган, де зустрілись з даною особою. Приблизно о 16:40 до нього подзвонив капітан ОСОБА_6 і пояснив, що бажає зустрітися переговорити. Він в свою чергу, повідомив ОСОБА_7 , що наразі він та його підлеглий ОСОБА_8 перебувають в с.Кучурган біля кафе навпроти магазину «Дружба», де спілкуються з місцевим жителем. Через декілька хвилин ОСОБА_9 під`їхав до них та почав задавати питання щодо того, «чи знаю я та мої підлеглі, як необхідно діяти у разі здійснення до нас підходу з пропозицією сприяння в незаконному перетині кордону», на що він відповів, що знає всі Інструкції та як діяти в такій ситуації. Після короткої розмови капітан ОСОБА_6 поїхав, а вони продовжили спілкування з жителем с. Кучурган щодо інформації про можливу підготовку до правопорушення. Після цього, вони з ОСОБА_10 повернулися до с.Труд- ОСОБА_4 для продовження РМН.

В ході надання таких пояснень, ОСОБА_1 зазначав суду, що завжди добросовісно виконує свої службові обов`язки. Пояснив, що «Робота з місцевим населенням» (РМН) передбачено відповідним планом заходів щодо охорони державного кордону/здійснення прикордонного контролю, якій затверджується начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, але такий план заходів не відноситься до «прикордонного наряду ДПСУ». Так, при прийнятті рішення щодо відхилення від призначеного плану заходів щодо РМН, він керувався своїми повноваженнями як начальник групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, оскільки вважав необхідним перевірити отриману інформацію від жителя АДРЕСА_1 . При прийнятті рішення щодо відхилення від запланованого плану РМН, він керувався «Положенням про відділення (групу) моніторингу обстановки відділу прикордонної служби та окремо дислокованого відділення інспекторів прикордонної служби прикордонного загону», затвердженого наказом Адміністрації ДПСУ від 20.09.2023 року №89.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що при виконанні своїх службових обов`язків він жодним чином не порушував своїх статутних обов`язків, приписів законів, інструкцій та наказів тощо, а тому і не міг ставитися до своїх обов`язків недбало та порушити правила несення військової служби.

Представник ОСОБА_1 адвокат Магера Р.Ю. в судовому засіданні, посилаючись на обставини зазначені в його письмовому клопотанні, наполягав на закритті адміністративних проваджень на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративних правопорушень.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатир В.К., посилаючись на свої заперечення, викладенні у висновку, просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.2 ст.172-15 та ч.2 ст.172-18 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, розглянувши матеріали долучені до адміністративного протоколу, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 10.08.2022 року ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Державній прикордонній службі України.

З 02.02.2023 проходить військову службу на посаді начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

В роботі він керується: Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, законами України «Про Державну прикордонну службу», «Про державний кордон України», іншими законами України, виданими на їх виконання актами Президента мини, Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами Адміністрації Державної прикордонної служби України, наказами регіонального управління, начальника прикордонного загону.

Начальник групи моніторингу обстановки підпорядковується начальнику відділення інспекторів прикордонної служби, його заступникам і є прямим начальником усього особового складу групи.

Начальник групи моніторингу обстановки має право: розглядати справи про адміністративні правопорушення, що належать до його компетенції; підписувати звітні документи з питань службової діяльності інспекторів; подавати начальникові відділення пропозиції щодо удосконалення службової діяльності підлеглого особового складу та переміщення його по службі.

Відтак, будучи військовослужбовцем старший лейтенант ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей.

Відповідно до інформації, зазначеної у Витягу з розділу 2в Результати виконання плану охорони державного кордону/здійснення прикордонного контролю «Книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б)» за період з 20.00 03.03.2025 року по 20.00 04.03.2025 року старший лейтенант ОСОБА_1 та старший сержант ОСОБА_2 з 16.00 по 18.00 04.03.2025 року несли службу у наряді «РМН» - (робота з місцевим населенням).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас, зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.

На даний час відповідних рішень Президентом України не приймаюся.

Крім цього, питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа №800/582/14) виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Тобто, з 18.03.2014 і по теперішній час в Україні діє особливий період.

За змістом протоколу, ОСОБА_1 в період приблизно з 16.00 по 18.00 04.03.2025 року, будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, будучи військовослужбовцем ДПС України та включеним до переліку особового складу, залученого до охорони державного кордону у складі наряду із завданням «Робота з місцевим населенням», перебуваючи в с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області, діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів, інструкцій та наказів, не здійснював і не забезпечив несення служби підлеглим військовослужбовцем - старшим сержантом ОСОБА_2 у визначеному командиром місці, а саме у АДРЕСА_1 внаслідок того, що ОСОБА_1 самовільно змінив місце несення служби прикордонним нарядом із завданням « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - на с.Кучурган Роздільнянського району Одеської області, що мало наслідком невиконання прикордонним нарядом із завданням «Робота з місцевим населенням» функцій охорони Державного кордону та роботи з місцевим населенням за визначеним місцем несення служби, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду, що утворює собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, про що зазначив особисто і в протоколі.

Протокол від 13.03.2025 року складений прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Богатир Віктором Костянтиновичем на підставі матеріалів, які надійшли від начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ДПС України полковника ОСОБА_11 щодо можливих порушень з боку ОСОБА_1 ..

На підтвердження порушень до матеріалів долучено наступні документи:

- Витяг з книги прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 06.03.2025 року

- Витяг з Книги прикордонної служби «Список особового складу» станом на 04.03.2025 року від 06.03.2025 року

- Пояснення ОСОБА_12 , начальника відділення внутрішньої безпеки від 05.03.2025 року, який зазначив, що він, 05.03.2025 року перебуваючи із плановою роботою у відділенні прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в ході перевірки «Книги прикордонної служби» виявив, що 04.03.2025 року з 16.00 по 18.00 начальник групи моніторингу обстановки ОСОБА_1 спільно з інспектором ОСОБА_13 повинні були несли службу шляхом РМН в н.п. Труд ОСОБА_4 , однак у зазначений час фактично перебували у н.п. Кучурган (близько 5 км від запланованого місця несення служби), чим самовільно допустили відхилення від маршруту та залишили місця несення служби.

- Пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що він у встановленому порядку 04.03.2025 року виконував службові обов`язки щодо роботи з місцевим населенням та будь-яких порушень несення служби не допускав.

- Пояснення ОСОБА_2 , який також зазначив, що він разом з ОСОБА_14 04.03.2025 року виконував службові обов`язки щодо роботи з місцевим населенням та будь-яких порушень несення служби не допускав.

- копія витягу з наказу №28-ОС від 02.02.2023 року

- Біографічну довідку на ОСОБА_1 .

Тобто єдиним документом на який посилався прокурор при складанні протоколу за ч.2 ст.172-15 КУпАП є ПОЯСНЕННЯ начальника відділення внутрішньої безпеки ОСОБА_12 .

Так, «Порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України», затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 листопада 2021 року № 815, (далі Порядок) визначає підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування.

Відповідно до Розділу 4 Порядку - Підставою для призначення службового розслідування є, зокрема:

наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків;

Розділом 7 Порядку передбачено, якщо під час проведення службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення, учинене військовослужбовцем, містить ознаки адміністративного правопорушення, начальник (командир) органу Держприкордонслужби вживає заходів щодо притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності в порядку, визначеному законодавством».

Так, дослідивши наявні матеріали судом встановлено, що в матеріалах справи взагалі відсутній будь-який висновок службового розслідування, складений відповідними посадовими особами ДПСУ за результатами розгляду порушення ОСОБА_1 своїх службових обов`язків.

Висновки суду.

Статтею 7КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Так, аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що інкримінуючи ОСОБА_1 вчинення даного адміністративного правопорушення прокурор виходив з того, що старший лейтенант ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), перебував у наряді «Робота з місцевим населенням» не здійснював і не забезпечив несення служби підлеглим військовослужбовцем - старшим сержантом ОСОБА_2 у визначеному командиром місці, а саме у АДРЕСА_1 .

При цьому суд зауважує, що відносно ОСОБА_1 також складено протокол за порушення ч.2 ст.172-18 КУпАП, диспозиція якої встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, яка лише описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнюють норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення від 13.03.2025 року за ч.2 ст. 172-15 КУпАП не містить конкретних посилань на пункт, статтю, розділ відповідного Наказу або Закону, який порушив ОСОБА_1 .

Зазначені обставини не відображені в протоколі тому, що ОСОБА_1 , інкримінують, що він та ОСОБА_2 у визначений час перебував у наряді «Робота з місцевим населенням», так як відповідальність за ч.2 ст.172-18 КУпАП передбачена за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду.

Відповідно до п.1 ч.5 Розділу 2 Інструкції «Про службу прикордонних нарядів ДПСУ» Затвердженої Наказом Міністерства МВС України № 1261 від 19.10.2015 року визначені види прикордонних нарядів для охорони державного кордону. В зазначеному переліку відсутній наряд «Робота з місцевим населенням».

Таким чином матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у складі наряду з охорони державного кордону України, а тому ОСОБА_1 не допускав порушення щодо забезпечення несення служби підлеглим військовослужбовцем - старшим сержантом ОСОБА_2 у визначеному командиром місці, і не змінював місце несення служби прикордонним нарядом із завданням «Робота з місцевим населенням» , так як зазначена робота до наряду не відноситься.

Зазначені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.172-15 та ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Отже, протоколи про військові адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 не містять даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 та ч.2 ст.172-18 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких дій ставиться йому у провину. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав.

Жодних інших доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та ч.2 ст.172-18 КУпАП, матеріали справи не містять.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та аналізуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 та ч.2 ст.172-18 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 та ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст Постанови виготовлений та пыдписаний суддею 14 квытня 2025 року.

Суддя: С. І. Гринчак

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.