Справа № 302/482/25
Провадежння № 3/302/198/25
О К Р Е М А У Х В А Л А
14.04.2025 с-ще Міжгір`я
Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ВАД № 249212 від 03.04.2025 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , моб.тел.: НОМЕР_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу,
за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області перебували на розгляді матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.04.2025 року по справі №302/482/25 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, тобто повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють,від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Та вказаною постановою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550,00 грн.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 03.04.2025 року ухилився від виконання обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 17 березня 2025 року близько о 20-00 годині здійснив крадіжку матеріальних цінностей на загальну суму 550 гривень, а саме: викрав портативну музикальну колонку у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 та своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, повторно протягом року.
Суд також звертає увагу, що ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП протягом року, а саме: за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 03 січня 2025 року здійснив крадіжку товарно-матеріальних цінностей на загальну суму близько 2000 гривень у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. За вказане правопорушення ОСОБА_3 був притягнутий судом до адміністративної відповідальності постановою від 06.02.2025 року (справа № 302/158/25), яка набрала законної сили та ОСОБА_3 було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 850,00 грн. Проте належних та відповідних висновків ОСОБА_3 для себе не зробив та через два місяці після вчинення попереднього правопорушення, знову вчинив аналогічне адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, тобто повторно протягом року, що свідчить про систематичність вчинення правопорушень, небажання робити для себе відповідні висновки щодо належного виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , 2012 року народження, який протягом 2025 року двічі скоїв викрадення чужого майна у ОСОБА_4 .
В судовому засіданні 14.04.2025 року, в ході розгляду судом справи № 302/482/25, потерпілий ОСОБА_4 надав суду пояснення, в яких вказав, що 17.03.2025 року він був відсутній за місцем проживання, а коли повернувся додому на наступний день, то побачив, що вхідні двері його будинку відчинені та зайшовши всередину будинку, виявив відсутність портативної музикальної колонки чорного кольору, вартістю 550 грн., яку він придбав близько двох років тому. Після чого він зателефонував до відділення поліції та повідомив про крадіжку музикальної колонки. Вказав також, що на теперішній час викрадене майно йому повернуто через працівників поліції. Просив суд застосувати до ОСОБА_3 суворе покарання за неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_5 , яким неодноразово протягом року вчиняються крадіжки його майна. Також потерпілий звернув увагу суду щодо неодноразово допущення малолітнім ОСОБА_2 правопорушень, зокрема: викрадення його майна, знущання над тваринами, що мало місце в 2024 році в еко-готелі «Справжня казка» в с.Подобовець. Та потерпілий ОСОБА_4 просив суд відреагувати окремою ухвалою щодо неналежного виховання ОСОБА_3 свого малолітнього сина, який потребує постійного контролю за його поведінкою, а також неналежних умов проживання у цій родині, відсутність нормального харчування, вказує, що ОСОБА_5 неодноразово вчиняв крадіжки, оскільки постійно ходить голодний, хлопець скаржився на побої батьками, та звертає увагу суду на відсутність з боку батьків будь-якого контроль, оскільки останні зловживають спиртними напоями,
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, будучи повідомленим про день та час судового розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, жодних пояснень, будь-яких заперечень на складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, на адресу суду не подано.
Вищенаведені обставини свідчить про ухилення ОСОБА_3 від виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження та відсутність належного контролю з боку його батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Крім того, з наявних в матеріалах справи наявні характеристики, видані 03.04.2025 року Пилипецьким ліцеєм, з яких вбачається, що ОСОБА_2 на уроках поводить себе як недисциплінований учень, заважає вчителю, на зауваження не реагує. На уроках часто неуважний. Домашні завдання не виконує, не завжди готовий до уроків. За характером безтактний, брехливий, неврівноважений та байдужий, але щирий. До виконання доручень ставить недбало, проявляє схильність до протиправної поведінки. Хлопцеві властивий вияв як позитивних, так і негативних емоцій. Впевнений в собі, порушує дисципліну, важко налагоджує стосунки з однокласниками. Мама та тато не приділяють увагу вихованню сина. Не завжди здійснюють контроль за поведінкою хлопця.
Відповідно до приписів ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, також зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Очевидно, що ОСОБА_3 злісно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків по вихованню сина, здійснення контролю за його поведінкою, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.
Суд звертає увагу органу опіки та піклування, що Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 ратифіковано на території України Конвенцію про права дитини, згідно з приписами якої встановлено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття 3 Конвенції).
3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ (стаття 18 Конвенції);
Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації (стаття 19 Конвенції).
Держави-учасниці визнають право дитини на освіту (стаття 28 Конвенції).
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Згідно із нормами ч.3 ст.5 Закону України «Про охорону дитинства» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема, проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.
Відповідно до приписів п.п.1,4 розділу ІІ Примірного положення про службу у справах дітей міської, районної у місті ради, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 518 від 16.09.2021, основними завданнями та повноваженнями служби є, зокрема, реалізація на території територіальної громади державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, вчиненню дітьми правопорушень; визначення пріоритетних напрямів поліпшення становища дітей у територіальній громаді, їх соціального захисту, сприяння фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку.
З огляду на зазначені вище приписи як міжнародного так і національного законодавства, очевидно, що першочергова увага держави приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Для реалізації відповідних принципів та державної політики було розроблено і впроваджено механізми сприяння розвитку дітей, їх освіті, які, безумовно, мають виконуватись Службами у справах дітей, органами опіки та піклування
Суд переконаний, що систематичне притягнення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності з покладенням на нього суворих адміністративних стягнень, що в даному випадку становить більше половини місячного прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, ніяким чином не сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у тому числі щодо здобуття освіти, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Тому, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність, в порядку ст. 282 КУпАП, звернути увагу органу опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області на викладені в цій ухвалі обставини для якнайшвидшого реагування та вжиття заходів щодо забезпечення прав та інтересів малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.282 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Довести до відома орган опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про обставини, викладені в цій ухвалі, з метою вжиття заходів щодо забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на здобуття освіти, гармонійний фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.
Копію окремої ухвали надіслати органу опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області.
Про розгляд окремої ухвали повідомити Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом місяця з дня отримання копії даної ухвали та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень Закону, так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягне за собою адміністративну відповідальність визначену ст.185-6 КУпАП.
Окрема ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Окрема ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя
Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО
Закарпатської області