провадження №33/824/1835/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Гусєва Павла Володимировича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року, якою:

закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Гусєв Павло Володимирович 05 лютого 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції немотивованою.

При аналізі відеозапису можна дійти висновку, що водій автомобіля Toyota ОСОБА_1 , виконував маневр зміни смуги руху ліворуч, при якому він в`їжджав в смугу руху автомобіля Кіа та завершував маневр, а отже, на думку ОСОБА_1 , ДТП сталося внаслідок неуважності водія автомобіля Кіа. ОСОБА_2 взагалі не вчиняв жодних дій для уникнення ДТП, що є порушенням пп. Б) п. 2.3. ПДР та не досліджувалося судом.

Водночас, у відповідності до пояснень водія автомобіля Кіа ОСОБА_2 дана пригода характеризувалася різким маневром автомобіля Toyota безпосередньо перед пригодою. Будь-яких інших кількісних характеристик розвитку пригоди (першочергово, швидкості руху транспортних засобів перед пригодою, кількісних параметрів їх зближення, тощо) в поясненнях водія не міститься, а отже невідомий показник одометра автомобіля Кіа на момент ДТП.

В даному випадку мало місце попутне контактування даних автомобілів і їх первинний контакт відбувся між передньою правою частиною автомобіля Кіа та задньою лівою частиною автомобіля Toyota, що може вказувати на завершення водієм автомобіля Toyotaвиконання маневру на момент контактування транспортних засобів.

Також, відповідно до висновку судового експерта ВЕД-24/241 від 20 травня 2024 року, який було складено після судового засідання: в даній дорожній обстановці, що викладена в наданих для дослідження матеріалах справи (з урахуванням кількісних характеристик розвитку пригоди, що наведені в поясненнях водія автомобіля Toyota ОСОБА_1 (в частині швидкісних характеристик руху даного транспортного засобу перед пригодою) та бути встановлені в рамках даного дослідження виходячи з наданого на дослідження відеозапису), з технічної точки зору, водій автомобіля Кіа ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 б) та п. 13.1 ПДР. Крім того, за умови, що швидкість руху автомобіля Кіа безпосередньо перед пригодою була більшою за 50 км/год, дії водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору, також доцільно регламентувати відносно вимог п. 12.9 б) ПДР України (з врахуванням вимог п. 12.4 ПДР України). В свою чергу, в даній дорожній обстановці, при якій контактування мало місце з транспортним засобом, що рахувався позаду в тій самій смузі, по якій рухався автомобіль Toyota, в ПДР України не передбачено дій водія переднього автомобіля (в даному випадку водія автомобіля ToyotaОСОБА_1 ), направлених на уникнення пригод. За наведених в дослідницькій частині умов та параметрів виникнення даної пригоди (з урахуванням кількісних характеристик розвитку пригоди, що наведені в пояснення водія автомобіля Toyota ОСОБА_1 (в частині швидкісних характеристик руху даного транспортного засобу перед пригодою) та були встановлені в рамках даного дослідження виходячи з наданого на дослідження відеозапису), дії водія автомобіля Кіа ОСОБА_2 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 2.3 б) та 13.1 ПДР України, та дані невідповідності знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Крім того, за умови, що швидкість руху автомобіля Кіа ОСОБА_2 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п..п. 12.9 б) (з врахуванням вимог п. 12.4 ПДР України) та (або) 2.3 б), 13.1 ПДР України, і дані невідповідності знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В свою чергу, за умов та обставин виникнення пригоди, що наведені в дослідницькій частині, в діях водія автомобіля ToyotaОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди або мали відношення до даної ДТП, з технічної точки зору, не вбачається.

Судова експертиза відповідає у повному обсязі доказу, що підтверджує факт порушення правил дорожнього руху особою, що притягується до адміністративної відповідальності, а висновки суду є безпідставними.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Гусєв Павло Володимирович доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представник - адвокат Опалюк Сергій Валерійович заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи постанову місцевого суду законною та обґрунтованою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови, 27 листопада 2024 року старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в місті Києві старшим лейтенантом Глущенком Р.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №826302.

У фабулі зазначеного протоколу вказано, що 16 серпня 2024 року о 16 год. 16 хв. в м. Київ по вулиці Олени Теліги, 15 водій керуючи авто КІА державний номерний знак НОМЕР_1 не оцінив дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості та безпечної дистанції та здійснив зіткнення з авто Toyota державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався попереду. Внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б, 13.1, 12.9. б Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.2.3 б),13.1,12.9 б) Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законним і обґрунтованим.

Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, суд під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна подія, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.

В даному провадженні суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

Згідно з п. 1.1 ПДР України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пункт 1.5 ПДР України визначає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 1 ПДР України визначає маневрування (маневр) як початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом; безпечну дистанцію як відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Відповідно до п.п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.3 ПДР України визначено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Згідно з п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п.п. 12.9 б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

На відео з камер спостережень зафіксовано, що автомобіль Кіа, яким керував ОСОБА_2 , рухався в третій смузі прямо по вул. Олени Теліги. Автомобіль Toyota державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснював маневр у вигляді повороту праворуч із вулиці Дорогожицька на вул. Олени Теліги з крайної правої смуги і на повороті, одразу, не заїжджаючи (фактично перетинаючи діагонально) здійснив перестроювання в третю смугу руху вул. Олени Теліги, по якій здійснював рух автомобіль сірого кольору під керуванням ОСОБА_2 . Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 почав перестроювання о 16:16:40, а о 16:16:44 відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_3 почав перестроювання в третю смугу руху по вул. Олени Теліги, коли відстань до автомобіля під керування ОСОБА_2 , який здійснював рух по вказаній смузі, була надто мала для здійснення будь-якого маневру, а також, водій ОСОБА_1 в момент зіткнення, ще не встиг здійснити рух по вказаній смузі, а лише його заднє ліве колесо перетинало пунктирну лінію розмітки.

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять точних та достовірних даних про швидкість руху автомобіля Кіа під керуванням ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави стверджувати з дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_2 дійсно рухався з перевищенням швидкості, що обумовило неврахування ним дорожньої обстановки та недотримання обмежень швидкості руху.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції на місці ДТП в день її здійснення 16 серпня 2023 року було складено протокол відносно ОСОБА_1 за порушення ним п. 2.3б, 10.3. ПДР України.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року у справі №761/13554/24 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 28 травня 2024 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Конюшка Д.Б., поданою в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2024 року в задоволенні клопотання адвоката Проца А.В., поданою в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року відмовлено. Апеляційну скаргу адвоката Проца А.В., подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року повернуто особі, яка її подала, як таку що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 у справі №761/13554/24 встановлено, що 16 серпня 2023 року о 16 год. 16 хв. в м. Києві, по вул. Теліги, навпроти будинку 15, водій керуючи т/з «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_2 , під час перестроювання не оцінив дорожньої обстановки не надав переваги в русі ТЗ «KIA» д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався в тій смузі в яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив 2.3 б), 10.3. ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.124 КУпАП.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 порушень вимог пунктів 2.3 б), 13.1, 12.9 б) ПДР України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, доводи апелянта стосовно неповного встановлення обставин та розгляду адміністративної справи, відсутності об`єктивності дослідження обставин ДТП, апеляційним судом розцінюються критично, і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються дослідженими у суді доказами.

Відповідно до положень ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації. Експерт зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і дати об`єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях. Експерт має право знайомитися з матеріалами справи, що стосуються предмета експертизи, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку; з дозволу органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, ставити особі, яка притягається до відповідальності, потерпілому, свідкам запитання, що стосуються предмета експертизи; бути присутнім при розгляді справи.

Згідно п. 24 Постанови Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Обставини, які на переконання апелянта, мав встановити суд першої інстанції відносяться до сфери спеціальних знань та встановлюються експертом, проте клопотань про призначення судової експертизи у справі ані в суді першої ані в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заявляв.

В той же час, наявний в матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення авто технічного дослідження №ВЕД-24/24 від 20 травня 2024 року, проведений за заявами саме ОСОБА_1 та лише на його поясненнях, судом вказані експертизи не призначались, зазначені дослідження проведено без огляду транспортних засобів та залучення ОСОБА_2 , що свідчить про те, що висновки не ґрунтуються на належних і достовірних вихідних даних, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними у цій справі, не відповідають фактичним обставинам справи та містять неоднозначні висновки (оскільки відсутні вихідні дані руху автомобіля Кіа перед зіткненням), а тому місцевий суд правомірно не взяв до уваги вказаний висновок як доказ.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд не встановив підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивованою, та дійшов висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року, відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Гусєва Павла Володимировича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Суддя: Р.В. Березовенко