КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1069/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року а провадження закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення оскаржуваної постанови, а повний текст отримано 23 грудня 2024 року.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову.

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 було отримано копію оскаржуваної постанови, що підтверджується матеріалами справи.

30 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню за наступних підстав: порушення права на захист, як на стадії оформлення матеріалів справи так і в ході судового розгляду; порушення принципу всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи та співмірності призначеного покарання; неповне встановлення судом обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що у ході оформлення матеріалів ДТП та адміністративного протоколу ОСОБА_1 заявляв ряд клопотань, зокрема, щодо виклику захисника, долучення до матеріалів відео з міських камер відеоспостереження, розташованих по проспекту Науки у м. Києві, відібрання пояснень у свідків ДТП, які перебували у транспортних засобах та долучення до матеріалів відео з нагрудних камер інспекторів поліції, які були проігноровано інспектором 2 взводу 2 роти батальйону забезпечення супроводження Управління патрульної поліції у м. Києві, старшим лейтенантом поліції Ланцевським Є.В., що свідчить про грубе порушення прав ОСОБА_1 .

Зазначає, що в суд першої інстанції не відновив порушені права, не забезпечив повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, однобічно підійшов до її розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1. підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, просив її задовольнити постанову суду першої інстанції скасувати.

ОСОБА_2 та його захисник адвокат Репецький С.В. заперечували щодо апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який ухвалив постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , о 08 год. 35 хв. 03.09.2024, керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві по пр-ту Науки, 45, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, при перестроюванні, не впевнився в безпечності, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, по тій смузі, в яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_4 , який зупинився попереду в середній смузі і від удару автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , здійснив наїзд на стовбур дерева та бордюрний камінь, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 , порушив п.п. 2.3 б, 10.1, 10.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ст.124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується матеріалами справи в сукупності, схемою, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, водій, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.3 ПДР України, водій, у разі перестроювання, повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Як вбачається зі схеми ДТП, ОСОБА_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, при перестроюванні, не впевнився в безпечності, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та механічних пошкоджень трьох автомобілів.

З урахуванням характеру, вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідків правопорушення, у виді пошкоджень автомобілів, суд першої інстанції дійшов до висновку, що до ОСОБА_1 , необхідно застосувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є наслідки, зокрема пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення права на захист, як на стадії оформлення матеріалів справи так і в ході судового розгляду, порушення принципу всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи та співмірності призначеного покарання, неповне встановлення судом обставин дорожньо-транспортної пригоди апеляційний суд відхиляє за необґрунтованість.

Поліцейськими було складено схему місця ДТП, що складена за місцем пригоди, та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, дані щодо напрямку руху транспортних засобів, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.

Схема ДТП підписана учасниками даної ДТП без жодних зауважень та застережень щодо її оформлення та щодо змісту даних зазначених в даній схемі, що свідчить про згоду учасників із вказаною інформацією в ній.

Дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями водіїв свідчать про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до створення аварійної ситуації.

Відтак, відомості, описані у протоколі про адміністративне правопорушення співвідносяться з фактичними обставинами, установленими за наслідками дослідження схеми місця ДТП та пояснень учасників дорожнього руху.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не надано ні суду першої інстанції ні в Київський апеляційний суд.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В адміністративно-деліктному праві принцип змагальності породжує право особи на пред`явлення своїх доказів на противагу тим доказам, які надані органом, який складав матеріали про адміністративне правопорушення. Проте, ОСОБА_1 та його адвокат не надали суду об`єктивних доказів на спростування фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до загальних положень ПДР, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.