КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/413/2025
Справа № 382/687/24
Головуючий в суді І інстанції Савчак С.П.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 квітня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю секретаря Діденка А.С., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Мамирбаєва Євгенія Валерійовича на постанову Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 07 квітня 2024 року о 01 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин на перехресті вулиці Незалежності з вулицею Каштанова алея керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, так і у лікарському закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 07 квітня 2024 року о 01 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин на перехресті вулиці Незалежності з вулицею Каштанова алея ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольору та подачею звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4., 8.9.б) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник Мамирбаєв Є.В. засобами поштового зв`язку 11 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказував, що апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня винесення постанови 01 листопада 2024 року, перебіг якого припадає на вихідний день, тому відповідно останнім днем строку є перший робочий день 11 листопада 2024 року. В зв`язку з цим просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Зазначав, що під час проголошення постанови захисник Мамирбаєв Є.В. та ОСОБА_1. присутні не були, захисником 01 листопада 2024 року подано клопотання про відкладення справи в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Наводив зміст ст. 9 Конституції України, ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, вказував, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП, а зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 244 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилався на вимоги ст. 7, 8 КУпАП, судову практику ЄСПЛ в справі «Бендерський проти України», у якому відображений принцип здійснення правосуддя, а саме судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються, межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи виконання рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Вважав, що ці вимоги закону при розгляді судом справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Щодо залучення прокурора у справі про адміністративне правопорушення, посилався на ч. 5 ст. 7 КУпАП, вказував, що враховуючи диспозицію ст. 185 КУпАП, якою передбачено адміністративний арешт на строк до 15 діб, сторона захисту вважає, що суддя місцевого суду повинен був залучити прокурора у справу.

Не погоджувався з твердженнями суду першої інстанції про неявку ОСОБА_1 в судове засідання як намір ухилитися від відповідальності за вчинені правопорушення. Вказував, що ОСОБА_1 , 07 квітня 2024 року уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Мамирбаєвим Є.В., тому відповідно до ст. 268 КУпАП у суду першої інстанції були всі підстави відкласти розгляд справи, призначений на 01 листопада 2024 року.

Щодо неявки в судове засідання 01 листопада 2024 року захисника, розціненої судом як зловживання процесуальними правами, вказував, що судом порушено норми процесуального судочинства, а саме відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. 30 квітня 2024 року адвокатом Мамирбаєвим Є.В. до суду було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом було задоволено. Того ж дня адвокатом подано клопотання про здійснення фіксації судового процесу в порядку п. 7 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

Вказував, що суд першої інстанції, порушивши норми процесуального адміністративного законодавства, прийняв передчасне рішення про визнання винуватості ОСОБА_1 , оскільки сторона захисту не приймала участі під час розгляду справи, в результаті чого незаконно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності.

Вважав, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм як процесуального адміністративного закону, так і неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суд неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставно і незаконно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не вирішує клопотання захисника про поновлення строку на подання апеляційної скарги як надмірне, оскільки апеляційну скаргу, з урахуванням вихідних днів, подано в межах строку, встановленого ст. 294 КУпАП.

Апеляційним судом було задоволено клопотання захисника Мамирбаєва Є.В. про допит як свідків поліцейського взводу 2 роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта ОСОБА_2 та поліцейського взводу 2 роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта ОСОБА_3 .

В зв`язку з неявкою свідків в судове засідання розгляд справи неодноразово відкладався, а саме 24 лютого 2025 року, 17 березня 2025 року.

В судове засідання 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 та захисник Мамирбаєв Є.В. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені під розписку, клопотання про повторний виклик свідків не підтримали.

Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи, що розгляд справи вже відкладався за клопотанням захисника (23 грудня 2024 року), а також обізнаність особи, якою подано апеляційну скаргу, про дату, час і місце розгляду справи, апеляційний суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справ зазначеної категорії не є обов`язковою.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд приймає до уваги, що доводи апеляційної скарги зосереджені на незгоді апелянта зі встановленням вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не містять аргументів, в яких захисник спростовує висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9б ПДР, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та відмови особи від проходження огляду в закладі охорони здоров`я в разі незгоди на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 у невиконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу та у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2024 року (серія ААД № 633850) згідно якого 07 квітня 2024 року о 01 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин перехрестя вул. Незалежності з вул. Каштанова алея водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольору та подачею звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4., 8.9.б) Правил дорожнього руху, який підписано ОСОБА_1 без зауважень щодо викладених у ньому обставин;

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2024 року (серія ААД № 633943) згідно якого 07 квітня 2024 року о 01 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин на перехресті вулиці Каштанова алея/Незалежності водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, так і лікарському закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, який підписано ОСОБА_1 без зауважень щодо викладених у ньому обставин;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким водій відмовився від проведення огляду при наявності ознак запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, який підписано водієм ОСОБА_1 в графі щодо згоди з результатами;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за яким водія транспортного засобу ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови 07 квітня 2024 року о 01 год. 25 хв. було направлено до закладу охорони здоров`я Яготинської міської лікарні, але огляд в лікарні не проводився, особа не доставлялася;

- відеозаписами на диску № 1, 2 (475486, 470867), дослідженими судом першої інстанції, на яких зафіксовано в нічний час рух по дорозі одного автомобіля за яким їде автомобіль поліції, який намагається його зупинити, видно навкруги проблиски червоного та синього кольору зі звуковим сигналом. Автомобіль певний час та значну відстань не зупиняється. Після зупинки автомобіля було встановлено, що за кермом перебуває ОСОБА_1 , якому було поліцейським зазначено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою драгеру. ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на місці, але зазначає, що хоче його пройти в лікарні. Поліцейські супроводжують ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, але під час поїздки та по приїзду до лікарні він відмовляється проходити огляд в лікарні, зазначаючи, що хоче продути драгер на місці. Після цього поліцейські дають йому вибрати трубку, після готовності прибору ОСОБА_1 відмовляється дути, дихати, проходити тест (01:29, 01:33, 01:34-35). В подальшому ОСОБА_1 з 01:37 до 01:38 зазначає про свою згоду йти до лікаря, а о 01:40 зазначає про свою незгоду пройти огляд у лікаря. Поліцейський зазначає ОСОБА_1 про те, що відносно нього будуть складені протоколи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за ч. 1 ст. 130 та за невиконання вимог про зупинку за ст. 122-2, оголошує йому права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Після цього, ОСОБА_1 відходить від поліцейських та покидає їх. Поліцейські повертаються до місця де залишений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 та о 02:02:56 до автомобіля підходить ОСОБА_4 , якому з 03:00 оголошуються складені відносно ОСОБА_1 протоколи за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, знову оголошуються його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Від початку зупинки та до повідомлення поліцейськими, що будуть складені відносно ОСОБА_1 протоколи, він час від часу намагається відійти від поліцейських, просить їх вимкнути бодікамери, намагається «домовитися», «вирішити» цю ситуацію. Зазначає, що не хоче, щоб про це дізналася дружина.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчинених правопорушень у протоколах про адміністративні правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції цієї статті, належним чином мотивувавши своє рішення.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, минуло три місяці, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що провадження в справі в частині вчинення зазначеного адміністративного правопорушення слід закрити за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4, 8.9б, 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд не може погодитися з помилковими доводами апеляційної скарги щодо незалучення прокурора у справі про адміністративне правопорушення, як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинного КУпАП, ст. 250 якого передбачено, що участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою лише при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу.

Посилання захисника на те, що диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративний арешт на строк до 15 діб, є безпідставними, з огляду на те, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не складалися.

Апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду переглянула справу водія, притягнутого до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, після того, як Європейський суд з прав людини встановив порушення Конвенції Україною, та прийняла постанову від 30 серпня 2023 року в справі № 208/712/19. Велика Палата прийшла до висновку, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази. У справі щодо заявника суд не вчиняв жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. В основу винесеної постанови суд поклав лише письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, пояснення свідків) та самим водієм. Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, доводів та аргументів сторони захисту, суд діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя. Отже, Велика Палата Верховного Суду відмовила в задоволенні заяви захисника про перегляд рішень судів після рішення ЄСПЛ.

Крім того, апеляційний суд враховує, що про надходження на розгляд вказаної справи судом першої інстанції було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області, тобто судом першої інстанції було вжито відповідних заходів, однак прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи, про що зазначено в постанові Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2024 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було відкладено судове засідання, призначене на 01 листопада 2024 року за клопотанням захисника та розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 та захисника Мамирбаєва Є.В. за наявності підстав для цього, апеляційний суд враховує таке.

Судом встановлено і доводами апеляційної скарги не спростовується, що в судові засідання 01 травня 2024 року, 06 червня 2024 року, 28 червня 2024 року, 18 липня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце їх проведення повідомлявся за місцем проживання зазначеним в протоколах про адміністративні правопорушення, яке відповідно до довідки Яготинської міської ради від 10 квітня 2024 року є його зареєстрованим місцем проживання. Повістки про виклик повернулися з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце їх проведення 05 липня 2024 року, 18 липня 2024 року шляхом публікації оголошень про виклик на сайті судової влади. Також, ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судових засідань 01 травня 2024 року, 06 червня 2024 року, 28 червня 2024 року, 05 липня 2024 року, 18 липня 2024 року повідомлявся електронними судовими повістками на номер його телефону зазначеним в протоколі (ААД № 633850), який відповідно до відеозапису записано поліцейськими з його слів. 18 липня 2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перенесення судового засідання через проходження ним військової комісії та повідомлення його про наступне судове засідання засобами зв`язку вказаному в клопотанні ). Крім того, від ОСОБА_1 надійшла заява до суду заява про отримання ним електронних повісток на номер . В судове засідання 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився направивши до суду заяву про відкладення розгляду справи через проходження ним амбулаторного обстеження. В судове засідання 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений електронною судовою повісткою на його номер телефону. Крім того, повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання 01 листопада 2024 року за зареєстрованим місцем проживання. Повістки про виклик повернулися з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». ОСОБА_1 про поважність причин не з`явлення в судове засідання 01 листопада 2024 року суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Крім того, від нього не надходило письмових пояснень щодо адміністративних правопорушень та клопотань/заяв про те, що він особисто має намір надати такі пояснення під час судового розгляду.

Крім того, суд встановив і матеріалами справи підтверджено, що захисник Мамирбаєв Є.В. в судове засідання 01 травня 2024 року не з`явився, надіславши до суду клопотання про його відкладення через зайнятість в іншому судовому засіданні та з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання про відкладення було задоволено та призначено наступне судове засідання на 06 червня 2024 року у вільний від засідань день захисника відповідно до його клопотання. Клопотання про ознайомлення захисника з матеріалами справи було задоволено та надіслано йому повідомлення про місце, можливі дні та час в які він може ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні суду (а. с. 31, 33, 37, 38). Захисник Мамирбаєв Є.В. не з`явився до суду для ознайомлення з матеріалами справи.

Захисник Мамирбаєв Є.В. в судове засідання 06 червня 2024 року не з`явився, надіславши до суду клопотання про його відкладення через зайнятість в іншому судовому засіданні. Клопотання про відкладення було задоволено та призначено наступне судове засідання на 28 червня 2024 року у вільний від засідань день захисника відповідно до його клопотання.

Захисник Мамирбаєв Є.В. в судове засідання 28 червня 2024 року не з`явився, надіславши до суду клопотання про його відкладення через планову операцію. Клопотання про відкладення було задоволено та призначено наступне судове засідання на 05 липня 2024 року.

Захисник Мамирбаєв Є.В. в судове засідання 05 липня 2024 року не з`явився, надіславши до суду клопотання про його відкладення через перебування на лікарняному після планової операції з наданням інформаційної довідки про те, що невідома особа є непрацездатною у період з 04 липня 2024 року по 12 липня 2024 року. Клопотання про відкладення було задоволено та призначено наступне судове засідання на 18 липня 2024 року.

Захисник Мамирбаєв Є.В. в судове засідання 18 липня 2024 року не з`явився, надіславши до суду клопотання без електронного цифрового підпису про його відкладення через перебування на лікарняному після планової операції з наданням інформаційної довідки про те, що невідома особа є непрацездатною у період з 04 липня 2024 року по 12 липня 2024 року.

В судове засідання 02 серпня 2024 року захисник Мамирбаєв Є.В. не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Про поважність причин не з`явлення суд не повідомив.

В судове засідання 01 листопада 2024 року захисник Мамирбаєв Є.В. не з`явився, надіславши до суду клопотання про його відкладення через перебування на лікарняному після планової операції з наданням інформаційної довідки про те, що невідома особа є непрацездатною у період з 29 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Врахувавши, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справ зазначеної категорії не є обов`язковою, а також, що захисник мав можливість завчасно з 01 травня 2024 року по 01 листопада 2024 року (за шість місяців) ознайомитися з матеріалами справи та надати відповідні заперечення з доказами на захист ОСОБА_1 щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про можливість здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та захисника Мамирбаєва Є.В.

Апеляційний суд враховує, що внаслідок тривалої неявки в судове засідання ОСОБА_1 та захисника Мамирбаєва Є.В. та необхідність відкладення судових засідань в зв`язку з цим строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, вже спливли, в зв`язку із чим провадження в справі в цій частині було закрито.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга не містить спростувань висновків суду першої інстанції в частині встановлення вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а зводиться до аргументів щодо допущення, на думку захисника, процесуальних порушень судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Апеляційний суд також зауважує, що процесуальні права ОСОБА_1 були в повній мірі забезпечені під час розгляду справи в апеляційному суді, до якого захисником подано апеляційну скаргу, під час розгляду якої ОСОБА_1 та захисник Мамирбаєв Є.В. мали безперешкодне право брати участь в судовому засіданні.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм як процесуального адміністративного закону, так і неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставно і незаконно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанова Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Мамирбаєва Євгенія Валерійовича залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 01 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.