КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/15931/24

16 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постановуПодільського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, 05 березня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що додані до матеріалів справи № 758/15931/24 в якості доказу відеозаписи не є безперервними, а отже не розкривають та не фіксують всіх подій ситуації, що склалася, а втому не є належним та допустимим доказом.

Окрім того, в справі відсутня вказівка на те, яким технічним засобом проводилася відеофіксація і на якому носії вона долучена до матеріалів справи.

Зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 N? 182879, з розділу опис установлених данивбачається, що 27.11.2024 року, 00:15:00 год в м.Київ, просп. Європейського союзу 35 водій ОСОБА_1 керував T3 Volkswagen Tiguan, НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування ТЗ на 5 років Подільським районним судом м.Києва, чим порушив п.2.1.а.ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Таким чином, підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 N? 182879 стало керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на 5 років рішенням Подільського районного суду м. Києва.

До матеріалів адміністративної справи долучено копію постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року по справі №758/7118/24, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п?ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

При цьому, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32' КУпАП.

Вказує на те, що на даний час постанова Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року по справі № 758/7118/24 оскаржується в апеляційному порядку (дана інформація є у відкритому доступі та міститься на Інтернет сайті https://court.gov.ua/fair/), що свідчить про те, що вона не набрала законної сили.

Таким чином,на думку апелянта, матеріали справи не містять належних доказів повторності притягнення його до відповідальності.

Вважає, що долучений до матеріалів справи аркуш паперу, який має назву «постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серія ЕНА №3441255, за якою його нібито притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, не може вважатися належним доказом підтвердження притягнення його до відповідальності, оскільки не є копією та /або оригіналом постанови.

Зазначає, що як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, підставою зупинки транспортного засобу під його керуванням стало його пересування по місту у комендантську годину. Однак, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували введення комендантської години в місті, де він пересувався.

Відповідно до п. 11 постанови КМУ від 8 липня 2020 р. N? 573 якою затверджено «Порядок здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан» контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Згідно п.п. 3 п. 3 постанови КМУ від 8 липня 2020 року N? 573, патруль - спільний рухомий наряд до складу якого входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов?язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.

Зазначає, що у даному випадку, працівники поліції, що його зупинили, не є в розумінні постанови КМУ від 8 липня 2020 р. N? 573 «патрулем», який має право здійснювати контроль за дотриманням особами комендантської години, оскільки в їх складі не було військовослужбовців Збройних Сил та матеріали справи не містять наказу коменданта про створення патруля та входження цих осіб до його складу.

На думку апелянта, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення ним Правил дорожнього руху, які могли б бути підставою для його зупинки.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повторно не з?явився. Про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182879 від 27.11.2024 року; даним постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3441255 від 09.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом не маючи посвідчення водія на право керування); даними постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року у справі №758/7118/24 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років; даними довідки інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції Людмили Білик, згідно якої ОСОБА_1 вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП 09.11.2024 року, тому наявні підстави для складання протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП; оглянутим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що водій автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений 27.11.2024 року в комендантську годину о 00 год. 14 хв. На вимогу надати посвідчення водія ОСОБА_1 показав посвідчення учасника бойових дій. Вказав, що Правил дорожнього руху не порушував, відмовився виходити з автомобіля, із часу 00:14 по 00:24 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не надав. О 00 год. 22 хв. інспектором було попереджено ОСОБА_1 , що його може бути затримано, на неодноразове прохання надати документи, останній не реагував. В 00 год. 32 хв. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння через поведінку, що не відповідає обстановці, проїхати до лікаря-нарколога.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Відповідно до п.п. "а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 182879, складеного поліцейським взводу № 2, роти №4, батальйону № 3, полку №1 УПП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Панчуком Б.В. , 27.11.2024 року, о 00 год. 15 хв., в м. Києві просп. Європейського союзу ( Правди) 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkawagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом на 5 років Подільським районним судом міста Києва, чим порушив п. 2.1 а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3441255 вбачається, що 09 листопада 2024 року, о 10 год. 29 хв., в м. Києві вул. Борщагівська, 95 Б водій - ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Прийняте рішення -застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Із копії постанови Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року вбачається, що 26 травня 2024 року, об 04 год. 44 хв. ,в м. Києві просп. Свободи, 22 водій керував транспортним засобом марки «БМВ 530D», д.н.з НОМЕР_3 , при цьому був позбавлений права керуванням, правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова ААД 501867 від 31.01.2024 року. Останній раз гр. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За результатами розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п?ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Із довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м.Києві старшого лейтенанта поліції Людмили Білик вбачається, що згідно обліково-реєстраційних баз даних УПП у м. Києві ДПІ інформаційного порталу Національної поліції МВС України було встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУПАП 09.11.2024 року тому, відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, при повторному вчинені будь-якого з порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, просила суд кваліфікувати дану адміністративну справу по ч. 5 ст. 126 КУпАП. Також у справі 758/7118/24 від 24.06.2024 року гр. ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності Подільським районним судом м. Києва за ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді позбавлення права керування терміном на п?ять років та штрафу 40800 грн.

Із дослідженого судом відеозапису події з боді камери поліцейського вбачається, що працівник поліції, підійшовши до автомобіля за кермом якого був ОСОБА_1 запитала, чому водій порушує комендантську годину, на що водій відповів, що їде зі служби ( зафіксований час на відео 00:14:31). ОСОБА_1 показав посвідчення УБД та посвідчення офіцера.

Працівник поліції попросила водія надати посвідчення водія, на що водій відповів навіщо воно вам, він вже показав всі документи ( зафіксований час на відео 00:19:20).

Поліцейська знову попросила водія пред'явити посвідчення водія, на що водій відповів, «я щось порушив» ( зафіксований час на відео 00:20:08).

Працівник поліції повідомила, що водій рухався під час комендантської години.

Працівник поліції знову попросила водія пред'явити посвідчення водія, на що водій відповів, що нічого не порушував, завів машину та намагався поїхати із місця зупинки (зафіксований час на відео 00:21:03).

В подальшому працівники поліції ще декілька разів просили водія пред'явити посвідчення водія, однак на ці прохання водієм не було надано посвідчення.

На запитання працівника поліції, чи позбавлений водій права керування автомобілями, на останній відповів, що ні ( зафіксований час на відео 00:28:11).

Працівник поліції повідомив водія, що або водій надасть документ, який посвідчує особу, або його буде затримано ( зафіксований час на відео 00:30:08) на що водій продовжував уникати відповіді та надавати документи на вимогу працівників поліції.

Працівник поліції з огляду на те, що поведінка водія не відповідає обстановці, запропонувала пройти огляд на стан сп'яніння ( зафіксований час на відео 00:32:11) на що водій повідомляв, що нічого не зобов'язаний і їде зі служби додому

Працівник поліції вкотре запропоновано водію проїхати до лікаря нарколога та повідомлено, що у разі відмови буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, на що водій казав складайте, та що він не буде туди їхати ( зафіксований час на відео 00:34:30).

Працівник поліції повідомив, що відносно водія буде складено протокол за ст. 130 КУпАП ( 00:34:47)

Працівник поліції знову таки пропонує водію пред'явити посвідчення водія, однак вкотре водій ОСОБА_1 проігнорував дану вимогу працівника поліції (00:36:58).

Працівник поліції повідомив, що складаються матеріали і водія буде відсторонено від керування транспортним засобом ( зафіксований час на відео 00:40:50).

В подальшому працівник поліції оголосив зміст протоколів за ч.1 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП , ознайомив ОСОБА_1 із правами, від підпису у протоколах останній відмовився ( зафіксовано час на відео 01:29:27-01:35:48).

Працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом. ( зафіксований час на відео 01:35:49).

Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, так як він повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги про те, що із доданих до матеріалів справи № 758/15931/24 відеозаписівподії вбачаєтьсяҐ, що вони не є безперервними, а отже не розкривають та не фіксують всіх подій ситуації, що склалася, а тому не є належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно дост.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що відеозапис не повний, а фрагментарний, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, діючим законодавством, в тому числі і вищезазначеною Інструкцією, не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано частину запису, який стосується безпосередньо зупинення ОСОБА_1 за порушення комендантської години та відмови ОСОБА_1 від пред'явлення посвідчення водія так як в подальшому було встановлено працівниками поліції, він керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.

Окрім того, вказаний відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що матеріали справи не містять належних доказів повторності притягнення його до відповідальності, оскільки постанова Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року по справі N? 758/7118/24 оскаржується в апеляційному порядку (дана інформація є у відкритому доступі та міститься на Інтернет сайті https://court.gov.ua/fair/), що свідчить про те, що вона не набрала законної сили, колегія суддів відхиляє, як безпідставні, з огляду на наступне.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 20 серпня 2024 рокупостановою Київського апеляційного суду у справі N? 758/7118/24 апеляційну скаргу адвоката Тихохода Миколи Миколайовича, поданою в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року повернуто собі, яка її подала. Отже, станом на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення у даній справі 27.11.2024 року постанова Подільського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року у справі N? 758/7118/24набрала законної сили.

Крім того, в матеріалах справи, крім постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року у справі № 758/7118/24, наявні і інші докази, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно, зокрема, постановасерії ЕНА № 3441255 від 09.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Апеляційна скарга не містить заперечень та спростувань вказаного факту. Не містять матеріали справи доказів оскарження вказаної постанови.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції, що його зупинили, не є в розумінні постанови КМУ від 8 липня 2020 р. N? 573 «патрулем», який має право здійснювати контроль за дотриманням особами комендантської години, оскільки в їх складі не було військовослужбовців Збройних Сил та матеріали справи не містять наказу коменданта про створення патруля та входження цих осіб до його складу, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно вимог п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Із матеріалів справи вбачається, що подія, відображена у протоколі серії ЕПР1 № 182879 від 27.11.2024 року, відбувалася 27.11.2024 року, о 00 год.15 хв. під час дії воєнного стану та у комендантську годину. Таким чином, факт пересування ОСОБА_1 транспортним засобом під час дії комендантської години є достатньою підставою для зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення ним Правил дорожнього руху, які могли б бути підставою для його зупинки, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на настпупне.

Як вбачається із відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулася у зв'язку із порушення ним комендантської години.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», комендантська година передбачає, в тому числі, заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчення.

Відповідно до п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Таким чином, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була законною, з огляду на не дотримання вказаним водієм вимог чинного законодавства щодо руху транспортного засобу під час дії комендантської години.

Всі інші доводи апеляційної скарги спрямовані лише на уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: