Справа № 302/198/25
Провадження № 3/302/103/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2025 року с-ще Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Рішка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду с-ща Міжгір`я об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серії ВАД № 247128 від 03.02.2025 року, протокол серії ЕПР1 № 237580 від 03.02.2025 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Турка Турківського району Львівської області, одруженого, утриманців немає, не працюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 ,

за ст.185, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 237580 від 03.02.2025, складеного поліцейським ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Сідей Є.А., вбачається, що 03.02.2025 року о 15 годин 40 хвилин, в с-щі Міжгір`ї по вул.Захисників України (вул.Возз`єднання), 1/1 «Б» водій ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на визначення ступеня алкогольного сп`яніння на сертифікованому приладі «Драгер» на місці зупинки та в медичному закладі КНП ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 247128 від 03.02.2025 року, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Марюнич Р.В. вбачається, що біля 15-45 годин в с-щі Міжгір`я вул.Дулишковича, ОСОБА_3 , будучи водієм зупиненого транспортного засобу, на вимогу поліцейського не виходити з автомобіля, намагався втекти з місця зупинки, ображав нецензурними словами в адресу працівників поліції, штовхав поліцейських та чіплявся за формений одяг працівників поліції та намагався вдарити. На зауваження ОСОБА_3 не реагував, та своїми діями вчинив злісну непокору, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.04.2025 року справи про адміністративні правопорушення (протокол серії ВАД № 247128 від 03.02.2025 року, протокол серії ЕПР1 № 237580 від 03.02.2025 року), які надійшли з ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП об`єднані в одне провадження за Єдиним унікальним номером судової справи № 302/198/25 (а.с.64,65).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП не визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених у складених протоколах про адміністративні правопорушення заперечує та суду пояснив, що у той день 03.02.2025 року, після обіду він перебував на стадіоні, що розташований в с-щі Міжгір`я, де вболівав за футболістами. Також зазначив, що напередодні, 02.02.2025 року він випив 50 грам коньяку, щоб вгамувати головний біль. А тому, будучи на стадіоні, попросив сусіда ОСОБА_4 перегнати його автомобіль «Фольксваген» держномер НОМЕР_3 до будинку, за місцем його ( ОСОБА_1 ) проживання, на що той погодився. Через деякий час, по завершенню матча він пішов додому, де побачив біля будинку вказаний автомобіль. Почав шукати свій мобільний телефон та пригадав, що залишив його в автомобілі. Відчинив цей автомобіль, який стояв біля будинку з вимкненим двигуном. Сів на водійське сидіння та почав в салоні, у бардачку шукати свій телефон. Та відразу побачив, що до нього під`їхали на службовому автомобілі поліцейські, почали запитувати документи на автомобіль. Поліцейські казали, що від нього чути запах алкоголю, запропонували йому проїхати в лікарню для проходження медичного огляду, на що він погодився, при цьому жодної непокори працівникам поліції не чинив, їх не ображав, оскільки нецензурною лайкою взагалі не висловлюється, за формений одяг поліцейських не хапав та їх не штовхав, наміри втекти з місця події не мав. Після того, як він сів у службовий автомобіль, його повезли до Міжгірської районної лікарні, де у приймальному відділенні він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому вказував, що автомобілем він не керував. Після чого він з працівниками поліції направився до відділення поліції, де відносно нього склали протоколи про адміністративні правопорушення. Детально всіх подій від 03.02.2025 року у повному обсязі не пригадує за станом свого здоров`я. З правопорушеннями не згідний. Просить провадження у справі закрити за відсутністю складу інкримінованих правопорушень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечує факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та зазначає, що зібрані працівниками поліції матеріали справи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ознаки такого сп`яніння у протоколі відсутні, та просить врахувати недоведеність тих обставин, які інкримінуються ОСОБА_1 , у зв`язку з чим закрити провадження у об`єднаній справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу інкримінованих правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , думку та позицію захисника адвоката Рішка С.І., повно і всебічно дослідивши та оцінивши надані суду матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 260 КУпАП встановлює заходи забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема з метою припинення правопорушення, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення, своєчасного і правильного розгляду справи, допускається тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортним засобом, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, - у порядку, передбаченому КУпАП та іншими законами України. Відсторонення водія від керування транспортним засобом та огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП та порядком, визначеним чинними нормативними актами.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

З доданих до матеріалів об`єднаної справи відеозаписів (чотири DVD-R диска), які суд намагався відтворити в судовому засіданні за участю всіх учасників розгляду справи, зокрема особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Рішка С.І., вбачається, що додані до матеріалів справи відеозаписи взагалі не містить жодного запису перебігу подій 03 лютого 2025 за участю ОСОБА_1 , зокрема керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злісної непокори законному розпорядженню (вимозі) поліцейського, що ОСОБА_1 оспорюється, та наявні у матеріалах справи диски взагалі жодної інформації не містять (порожні), тобто не є інформативними.

Та, крім того, на запит суду від 08.04.2025 року до ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про повторне витребування належного та безперервного запису відеофіксації обставин подій за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтвердження подій вчинення інкримінованих йому правопорушень та надання належним чином оформлених у відповідному читаємому форматі носіїв інформації за пред`явленим ОСОБА_1 обвинуваченням (а.с.70), суду не надано жодної відповіді, запит суду до теперішнього часу з невідомих для суду причин не виконано, що унеможливлює відтворити реальні події, які мали місце 03.02.2025 року.

Отже, оцінюючи долучені до матеріалів справи диски відеофіксації подій правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_1 , суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст.40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п.1 п.2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року №28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Суддя звертає увагу, що долучені до матеріалів справи оптичні диски з відеозаписом подій взагалі не містять жодних інформативних даних, які б слугували доказом по справі та підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП, які йому інкримінуються. А отже, на спростування заперечень ОСОБА_1 , висловлених ним в судовому засіданні безпосередньо в поясненнях по суті справи, належними та допустимими доказами не доведено. Отже, долучені до матеріалів справи відеозаписи не можна вважати належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП, щодо обставин вчинення яких ОСОБА_1 категорично заперечує.

Приймаючи до уваги, що матеріали об`єднаної справи не містять належного та допустимого доказу у виді відеозапису з нагрудної камери поліцейського на підтвердження, у тому числі перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу газоаналізатора, чи його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

За складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, інкримінованого ОСОБА_1 , суд зауважує, що встановлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного правопорушення.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз.2 п.5 рішення від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремих положень ст.263 КпАП, та п.5 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання).

Безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, особливість застосування ст.185 КУпАП полягає в тому, що вимога поліцейського, яку злісно не виконує правопорушник, спрямована на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки.

Згідно п.5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року N1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Проте, до матеріалів справи носій інформації, який має доказове значення та який би підтверджував фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №247128, зокрема пред`явлення до ОСОБА_1 вимог поліцейських та фактів, які б могли свідчити про наявність в діях цієї особи правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суду не надано та після витребування судом відеозапису подій від 03.02.2025 за участю ОСОБА_1 , до матеріалів справи такі не долучено. Письмових пояснень свідків (очевидців подій) також до матеріалів справи не додано.

При цьому, будь-яких інших, належних та переконливих доказів, окрім рапортів працівників поліції, безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення, які б беззаперечно доводили факт скоєння ОСОБА_1 відповідних дій, які б могли сприйматися, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, матеріали справи не містять.

Крім того, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №247128 від 03.02.2025 року, працівник поліції не конкретизував обвинувачення за ст.185 КУпАП, зокрема не вказано, які саме не були виконані ОСОБА_1 законні вимоги, спрямовані на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки, а суд, у свою чергу, позбавлений можливості встановити фактичні обставини вищевказаного адміністративного правопорушення, оскільки таким чином перебере на себе функцію обвинувачення, а остатній позбавлений можливості належної підготовки до захисту.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП (серії ВАД № 247128), та додані до нього документи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 щодо злісної непокори законним вимогам працівників поліції відсутній склад правопорушення, перебаченого ст.185 КУпАП, оскільки обвинувачення є неконкретним, у складеному протоколі чітко не відображено, які саме законні вимоги (розпорядження) працівниками поліції були пред`явлені ОСОБА_1 , чітко не викладені фактичні обставини, не відображено в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 та які саме законні вимоги поліцейських не було ним виконано, що позбавляє можливості особу, яка притягується до відповідальності належного захисту від обвинувачення, та у свою чергу, суд не може перебирати на себе функцію уточнення обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суддя розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно із нормами КУпАП не повноважний виходити за його межі.

Згідно практики ЄСПЛ, національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, не повинен ініціювати дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягувати особу до відповідальності, уточнюючи в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Barbera, Messegue and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 року (п.146) зазначено, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину. Всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, викладені у протоколі серії ВАД № 247128 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для однозначного висновку про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Крім того, з встановлених судом анкетних даних вбачається, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно « ОСОБА_6 » (ст.130 ч.1 КУпАП) і « ОСОБА_3 » (ст.185 КУпАП), протокол про адміністративне затримання, оформлений відносно громадянина « ОСОБА_6 ». Та вищевказані суттєві розбіжності та невідповідності в анкетних даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, у встановленому законом порядку жодним чином не усунені.

Враховуючи вищевикладені обставини, керуючись принципом верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України, суд вважає, що відсутні достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, внаслідок відсутності складу даного адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Повно та всебічно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, вислухавши показання особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , суд приходить переконання про відсутність в діях останнього складу інкримінованих правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД № 247128 від 03.02.2025, серії ЕПР1 № 237580 від 03.02.2025 року, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні вищевказаних правопорушень в судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі доводів та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД № 247128 від 03.02.2025, серії ЕПР1 № 237580 від 03.02.2025 року та додані до них матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, об`єднану справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП слід провадженням закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаних адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.130 ч.1, ст.185 п.1 ч.1 ст.247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду Ю.В. СИДОРЕНКО

Закарпатської області