Справа № 504/615/25
Номер провадження 3/504/552/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 232488 від 28.01.2025, складеного поліцейським ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Унжаковим О.А. вбачається, що 28.01.2025 о 13:08 год. за адресою: с-ще Нові Біляри, траса М-28, 34 км БП20, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes Benz Vito 108 CDI, н/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest Drager 6810 ARBL 0872, тест 593 2,26 %0. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушенням заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, передбачене п. 2.9.а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Осьмінін С.Д. підтримав подані раніше заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності просив закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях його підзахисного події та складу адміністративного правопорушення. Так, у письмових запереченнях адвокатом зазначено, що протокол було складено без дотримання обов`язкових процедур з грубим порушенням прав, свобод та інтересів особи за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою інкримінованого адміністративного правопорушення, який може бути підтверджений лише відповідним відеозаписом, однак матеріали справи не містять даних факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та взагалі факту керування транспортним засобом останнім. Наголошуємо, що обов`язок поліцейських здійснювати безперервний відеозапис виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій є запорукою дотримання законності при вчиненні поліцейськими указаних дій, об`єктивності цих дій, усунення конфліктних та спірних питань, забезпечення судової справи належними та допустимими доказами, необхідних для розгляду справи. Звернув увагу суду на наявний у справі відеозапис, що долучений до оскаржуваного протоколу, з якого не вбачається ані факту зупинки т/з, ані керування автомобілем з боку ОСОБА_1 . Відеозапис починається з того, що поліцейський підходить до автомобіля, в якому сидить ОСОБА_1 , що не може беззаперечно свідчить про те, що він керував цим т/з. Отже, у справі відсутні достатні докази щоб поза розумним сумнівом стверджувати про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки сам факт керування транспортним засобом жодним чином не доведений. Якби ОСОБА_1 дійсно керував би транспортним засобом, то поліцейський, виконавши вимоги закону, повідомив би йому про дійсну причину зупинки транспортного засобу, посилаючись на ст. 35 Закону № 580-VIII. Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». Звернув увагу суду, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Поліцейськими беззаперечно було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735. Так, наявність такої ознаки, як різкий запах алкоголю з ротової порожнини у ОСОБА_1 з відеозапису встановити неможливо, і на цьому ж відеозаписі не відображено таких ознак сп`яніння. Поряд з цим, ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими поводить себе відповідно до обстановки, яка відбувається, чітко та адекватно відповідає на усі запитання поліцейських, має чіткі рухи, виконує законні вимоги поліцейського. Отже, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 або об`єктивних підстав у поліцейських сумніватися у його тверезості не було, а поведінка не вказувала на перебування його в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 є військовослужбовцем, здійснює захист Батьківщини, її незалежності та територіальної цілісності. Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 дійсно було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння із застосування спеціальних засобів і він його пройшов, але при цьому, співробітниками поліції не було наведено обґрунтованих підстав, з яких вони дійшли висновку про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, враховуючи, що останній, як вбачається з відеозапису, вів себе адекватно, надавав чітко та послідовно відповіді на поставлені поліцейськими питання, порушень координації руху не виявляв, тремтіння рук не вбачається, вів себе спокійно та коректно. З відеозапису чітко видно та беззаперечно вбачається, що у ОСОБА_1 відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна (мова зрозуміла, чітка, нормальне формулювання своїх думок, рухи тіла теж адекватні, зовсім не схоже, як у людей, які вживають алкоголь), реакцію на світло зіниць очей працівники поліції також не перевіряли. Невиконання працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, допущення грубих порушень при зібранні доказів та допущення явно обвинувального характеру дій, не роз`яснення в доступній та зрозумілій формі ОСОБА_1 його процесуальних прав та обов`язків, а також наслідків вчинення (невчинення) ним певних дій, виходячи з положень закону, дають право вважати такі дії неправомірними, зібрані докази не допустимими та не брати їх до уваги при розгляді справи. Сукупність викладених вище обставин вказують на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано та судом досліджено наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 232488 від 28.01.2025;

- роздруківку тесту № 593, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 2,26 %0;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.01.2025;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.01.2025, якими останній підтвердив перебування у стані алкогольного сп`яніння, вживання 200 г. горілки перед виїздом та зазначив про визнання вини і повному обсязі;

- відеозапис, що міститься на компакт-диску в матеріалах справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За результатом дослідження відеозапису події судом встановлено перебування водія за кермом автомобіля із працюючим двигуном за місцем розташування стаціонарного блокпосту. Водій повідомив, що їде з позиції. Згідно таймінгу на 00:32 хв. поліцейським було повідомлено про виявлення ознак сп`яніння, а саме почервоніння очей та різкий запах алкоголю. На запитання щодо вживання алкогольних напоїв, на 02:11 хв. водій повідомив, що не вживав. Згідно таймінгу у період з 03:25 до 03:50 хв. на повторне запитання поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв водій повідомив, що вживав 200 г. горілки. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння водій погодився та на 04:53 хв. за результатом проходження тестування було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Водій не висловив своє непогодження із результатом алкотестера.

Надані суду докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, достатніми для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному блокпості в автомобілі із працюючим двигуном , який водій заглушив на вимогу поліцейського, дає суду можливість беззаперечно встановити, що особа керувала даним ТЗ та заїхала на блокпост, інших обґрунтованих підстав перебування останнього на БП не встановлено та стороною захисту не доведено, а надані пояснення та заперечення суд розцінює як обрану стороною захисту позицію з метою уникнення винною особою покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

За результатом повного, об`єктивного та всебічного розгляду матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наданими та дослідженими в ході судового розгляду матеріалами справи, які узгоджуються між собою.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи судом не встановлені.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Вказана обставина дає суду можливість застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З реквізитами для сплати штрафу та судового збору можна ознайомитись за посиланнями на офіційний веб портал «Судова влада України» https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/ .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова