Номер провадження: 33/813/750/25
Номер справи місцевого суду: 496/38/25
Головуючий у першій інстанції Шаньшина М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., Владическу І.П., Бабича В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2025 року визнано виним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 18.12.2024 року о 07:55 год. по автодорозі Одеса-Кучургани 9км + 400м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Хюндай Туксон, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенз Віто, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 ;

2)працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення не мав при собі посвідчення відповідного зразка, яке передбачено постановою КМУ 1137, відповідно не мав владних повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення;

3)суд, не запропонував ОСОБА_1 вручити йому копію протоколу з читаємим текстом протоколу про адміністративне правопорушення, і перенести судове засідання.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 , який наполягав на залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 124 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №930699 від 18 грудня 2024 року з якого вбачається, що 18.12.2024 року о 07:55 год. на автодорозі Одеса-Кучургани 9км + 400м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Хюндай Туксон, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенз Віто, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водієм ОСОБА_1 було порушено п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;

-схему місця ДТП, на якій зафіксоване місце зіткнення транспортних засобів та відображено їх розташування на час приїзду співробітників поліції;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 18.12.2024 року біля 07:55 год., на автомобілі Мерседес-Бенз Віто, державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по автодорозі Одеса-Кучургани в напрямку м. Одеси. Попереду повільно рухалась колонна автомобілів. Це відбувалося приблизно на 9 км. автодороги Одеса-Кучургани. Далі, колонна зупинилась ОСОБА_2 також зупинився, та відчув удар в задню частину свого автомобіля. Зупинившись на місці, ОСОБА_2 вийшов із автомобіля та побачив пошкодження задньої правої частини свого транспортного засобу та позаду свого автомобіля побачив автомобіль Хюндай Туксон, державний номерний знак НОМЕР_1 з пошкодженням передньої лівої частини. Водій автомобіля Хюндай Туксон не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенз Віто. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками;

-посвідчення водія НОМЕР_3 ОСОБА_1 з якого вбачається, що воно отримане 16.05.2021 року.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності у апеляційного суду відсутні.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.4 ПДР України передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх належним чином, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії ААД №930699 від 18 грудня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно з зазначеним протоколом, ОСОБА_1 припустився порушення п. 12.1. ПДР, який передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Також, відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 припустився порушення п. 13.1 ПДР, який передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру (п 1.10 ПДР України).

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, порушення ОСОБА_1 ПДР полягло в тому, що він, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Мерседес-Бенз Віто, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . У наслідок зіткнення зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Для з`ясування питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необхідно встановити такі обставини:

1) чи допустив ОСОБА_1 своїми діями (бездіяльністю) порушення ПДР;

2) чи знаходяться ці порушення (дії або бездіяльність) в прямому причинному зв`язку з наслідками у виді пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, винним себе у ДТП не визнав, оскільки не розуміє в чому його звинувачують. Судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом інкримінованого адміністративного правопорушення. Проте, ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не може запам`ятати зміст протоколу, а тому він повинен був бути йому врученим.

Суд апеляційної інстанції зауважив на такому.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися із відповідним клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи, або скористатися юридичною допомогою адвоката, що ним зроблено не було, що свідчить про те, що останній недобросовісно користується своїми правами та обов`язками.

Разом з тим, апеляційний суд вважає недостовірними пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі.

Так, пояснень водія ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи, а також із пояснень, які були надані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що 18.12.2024 року він їхав по автодорозі Одеса-Кучургани в напрямку м. Одеси. Попереду нього рухалась колонна автомобілів. Були такі автомобілі, які намагалися колону випередити, тому він періодично гальмував. Далі, колонна зупинилась і ОСОБА_2 також зупинився, та відчув удар в задню частину свого автомобіля. Коли вийшов із автомобіля та побачив позаду свого автомобіля автомобіль Хюндай Туксон, державний номерний знак НОМЕР_1 .

За таких обставин, дослідивши окремо та в сукупності матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що правильним є висновок суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Хюндай Туксон, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не враховував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки, чим порушив вимоги п. 12.1 та 13.1 ПДР, відтак, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке, згідно до поштового повідомлення ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд його справи на 10.02.2025 року, про що мається його особистий підпис від 21.01.2025 року. Також із матеріалів справи вбачається, що 10.02.2025 року ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні, що підтверджується його розпискою про роз`яснення його прав та обов`язків судом, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що він особисто розписався. Тому дані твердження апеляційної скарги не кореспондуються із матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань апеляційної скарги, що про те, що працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення не мав при собі посвідчення відповідного зразка, яке передбачено постановою КМУ 1137, відповідно не мав владних повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення оскільки на підтвердження своїх тверджень, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів. Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористалася, не надав своїх особистих пояснень, або заперечень. Також, апелянтом не надано до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

Отже, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, повинен був дотримуватися безпечного інтервалу, однак не зробив цього, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем, який рухався попереду, у результаті чого настала дорожньо-транспортна пригода.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. Підстави для закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення відсутні.

З огляду на сукупність вищенаведених доказів, апеляційний суд вважає постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2025 року, що відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова