БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/514/25
Провадження № 3/730/233/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, розлученого, маючого на утриманні сімох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2025 року близько 20-00 год. ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності), перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , забрав у своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її мобільний телефон марки «Інфінікс» та пошкодив його, через що останній став непридатним для використання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру щодо своєї дитини, тобто щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон), Вказаними діями ОСОБА_1 завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої - ОСОБА_9 .

Вказаних висновків суд дійшов, заслухавши в судовому засіданні пояснення, потерпілої, законного представника потерпілої, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що їй 13 років, вона разом з іншими дітьми проживає у свого батька, оскільки він з мамою розлучений. Характеризує батька, як такого, що вживає алкогольні напої щодня. Також вказує, що батько до усіх дітей є агресивним, в тому числі й до неї самої. Батько б`є дітей, знущається з них. Може бити по губах та попі, що неприємно потерпілій.

13.04.2025 року потерпілій зателефонував батько, просив забрати менших сестер додому, але потерпіла була з друзями, з якими раніше домовилася про зустріч, а тому повідомила батька, що не має можливості це зробити. Коли вона прийшла о 20.00 додому, то батько став поводити себе неадекватно, кричати, сварити її, після чого силою забрав в неї її мобільний телефон та розбив його. Наразі телефон є непридатним для використання. Гроші на вказаний телефон потерпіла потроху збирала самостійно, купити його їй допомогла мати. Батько не мав жодного права відбирати в неї її мобільний телефон.

Потерпіла звернула увагу суду й на те, що 15 квітня 2025 року батько також розбив ще один дитячий телефон, перебуваючи у агресивному стані. Щодо вказаної події до поліції не зверталися, оскільки боїться розправи з боку батька. За словами батька, він до суду ходити не збирається, за його дії йому ніхто нічого не зробить. Натомість, потерпіла відчуває ще більшу агресію від батька, від якої не може самостійно захистися. Через вказане в ніч на 16 квітня 2025 року потерпіла вимушена була ночувати у подружки, оскільки боялася йти додому, оскільки батько сказав, що її приб`є. Його погрози потерпіла відчуває як реальні.

Підсумовуючи, потерпіла акцентувала увагу, що більше не в змозі терпіти знущання батька та його побої, просить допомоги у суду у вирішенні вказаної ситуації.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітньої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 пояснила, що є матір`ю дітей, в тому числі й ОСОБА_3 . З батьком дітей вона розлучена. Наразі вимушена жити окремо у Ніжині, оскільки там працює. Власного житла не має, а тому ночує на роботі. Зараз можливості забрати дітей від агресивного батька немає, хоча планує орендувати квартиру та забрати до себе дітей.

Зазначила, що дійсно, батько дітей є агресивною особою, хоча такого раніше з ним не було. Насильство щодо дітей стало проявлятися після розлучення у 2024 році. Головна проблема у тому, що ОСОБА_1 постійно вживає алкогольні напої, «буває тверезим раз на місяць». У такому стані він свою злість «виливає» на дітей, б`є їх. З даного приводу зверталася й до поліції, і до служби у справах дітей, але їй кажуть, щоб вони самі розбиралися зі своїми дітьми. Підтвердила, що кошти на телефон дитина збирала довгий час сама, а вона лише допомогла їй його купити. Просить вжити заходів для захисту дітей.

Згідно ст. 1 Закону у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: … 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 4) економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; 5) запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 12) протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 15) сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З урахуванням того, що згідно Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також, Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Як убачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; відомостями, що містяться у матеріалах у їх сукупності, у т.ч. письмовими поясненнями потерпілої, особи, щодо якої складено протокол, а також поясненнями наданими потерпілої та її представником у судовому засіданні.

Також, суд враховує, що домашнє насильство, відповідно до положень ст. 173-2 КУпАП, являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення діянь, передбачених частиною першої статті ст. 173-2 КУпАП вчинених щодо малолітньої чи неповнолітньої.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в її діях складу даного правопорушення - вчинення домашнього насильства у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону.

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені ст.ст. 33, 35 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 статті 173-2 КУпАП, , яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Визначаючи вид стягнення, суд бере до уваги, що, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив щодо дитини, дівчинки, яка, за своєї статурою та розвитком є набагато слабшою за нього та яка, фактично, є беззахисною від дій останнього.

ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явився, не розкаявся, свою поведінку не засудив.

Як убачається з рапорту та пояснень ОСОБА_10 , через те, що батько розбив телефон, дитина хотіла покінчити життя самогубством.

Визначаючи вид стягнення, суд ураховує також і думку дитини та її законного представника, яким було роз`яснено види стягнень та порядок їх виконання.

Так, ОСОБА_10 зазначила, що уважає за необхідне застосувати стягнення у виді штрафу, оскільки більш суворе стягнення викличе лише зворотну реакцію та агресія щодо дітей буде ще більша.

Натомість, потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що за вказані дії батько заслуговує арешту. Вона його боїться тепер. Не знає, як повернутися додому до своїх братів та сестер. Батько має переосмислити своє відношення до дітей.

Таким чином, на думку суду, з урахуванням обставин справи, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту є найбільш доречним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для правопорушника, не обтяжує сімейний бюджет. При цьому, суд вважає, що стягнення у виді штрафу чи громадських робіт, у даному конкретному випадку, не буде достатнім заходом впливу на ОСОБА_1 , який має усвідомити наслідки своєї негативної поведінки. Одночасно суд враховує, що у справі відсутні дані, що ОСОБА_1 офіційно працює.

Адже, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша - репресивно-каральна («штрафна») - полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція - запобіжно-виховна - тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації, на переконання суду, у разі визначення стягнення у виді арешту.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП України у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Крім того, як зазначено у правовій позиції ЄСПЛ у справі «TKHELIDZE проти Грузії», заява № 33056/17, відсутність негайного реагування органів влади при виникненні підозр щодо домашнього насильства порушує конвенцію. ЄСПЛ наголосив, що за відповідних обставин влада зобов`язана вживати превентивних оперативних заходів для захисту особи, життю якої загрожує злочинні дії іншої особи. Жертви домашнього насильства, які потрапляють до категорії вразливих осіб, мають право на державний захист. Коли виникають будь-які підозри щодо домашнього насильства чи насильства щодо жінок, від органів влади вимагається негайне реагування та подальша особлива ретельність для вирішення конкретного характеру насильства в ході провадження.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

А тому, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суд вважає за необхідне направити ОСОБА_1 до Комарівської сільської ради для проходження програми для кривдників строком на 6 місяців, який, за потребою, може бути продовжений на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Крім того, враховуючи пояснення дитини, в тому числі, й щодо того, що ОСОБА_1 вчинить розправу над потерпілою за звернення з її боку до поліції, убачається, що потерпілій необхідний захист від агресивних дій останнього, а тому вважаю за необхідне про вказане повідомити ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - для відома та вжиття заходів у відповідності до чинного законодавства.

Також, судом враховується, що свідками насильства можуть бути інші діти ОСОБА_1 , а тому їм також потрібна допомога, враховуючи те, що потерпіла пояснила, що ОСОБА_1 застосовує насильство щодо усіх дітей. А тому, вважаю за необхідне копію даної постанови направити до Служби у справах дітей Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області для врахування викладеного у мотивувальній частині цієї постанови та вжиття заходів щодо додаткової перевірки умов проживання дітей ОСОБА_1 , та, за необхідності, вжиття заходів щодо їх безпеки.

Одночасно суд роз`яснює потерпілій, що у відповідності до законодавства України, люди, що постраждали від домашнього насильства, мають право на безоплатну медичну, юридичну та психологічну допомогу. Таким чином, потерпіла має отримати безоплатно послуги юриста чи адвоката. Для цього варто звернутися до системи безоплатної правничої допомоги (БПД).

Потерпіла також має право звернутися до суду із заявою про видачу судом обмежувального припису.

Також, потерпіла звернулася до суду з заявою про надання їй допомоги та надала свою згоду на проходження відповідної програми для потерпілої від насильства. Як пояснила потерпіла, вона не знає, як себе поводити та куди звертатися у випадках вчинення щодо неї домашнього насильства, вона боїться кривдника, насильство щодо неї продовжується, юридичних алгоритмів захисту від насильства вона не знає.

У такому випадку, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає програму для постраждалої особи - комплекс заходів, спрямованих на позбавлення емоційної залежності, невпевненості у собі та формування у постраждалої особи здатності відстоювати власну гідність, захищати свої права у приватних стосунках, у тому числі за допомогою уповноважених органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Стаття 23 вказаного Закону передбачає, що суб`єктами, відповідальними за виконання програм для постраждалих осіб, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для постраждалих осіб, організовує та забезпечує проходження такими особами зазначених програм за їхньою згодою.

Типовою програмою для постраждалих осіб, яка затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 13 жовтня 2021 року № 587, передбачено комплекс заходів, спрямованих на позбавлення від емоційної залежності, невпевненості у собі та формування у постраждалої від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі особи (далі - постраждала особа) здатності відстоювати власну гідність, захищати свої права у приватних стосунках, у тому числі за допомогою уповноважених органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Пункт 6 Програми передбачає, що постраждалі особи проходять цю Типову програму за власним бажанням. Таким чином, судом роз`яснено потерпілій її право на проходження Типової програми для постраждалих осіб.

Враховуючи надання згоди на проходження потерпілою вказаної програми, копію даної постанови необхідно направити до Комарівської сільської ради для відому та виконання в цій частині.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 36,173-2, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту на строк 10 (десять) діб.

Строк арешту відраховувати з моменту фактичного затримання.

На час арешту ОСОБА_1 із законним представником дітей ОСОБА_10 та Службою у справах дітей Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області вирішити питання щодо перебування дітей.

Направити ОСОБА_1 до Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 6 місяців.

Зобов`язати Комарівську сільську раду повідомити про виконання ОСОБА_1 програми для кривдників.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність згідно ст. 390-1 КК України.

Копію постанови направити до Служби у справах дітей Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області - для відома та виконання.

Копію постанови направити до Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області - для організації та забезпечення проходження потерпілою, за її власним бажанням, типової програми для постраждалих осіб.

Копію постанови негайно направити до ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - для відома та вжиття заходів у відповідності до чинного законодавства.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Ріхтер В.В.