Провадження № 3/734/1096/25 Справа № 734/1347/25
ПОСТАНОВА

іменем України

14 квітня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

у присутності потерпілої ОСОБА_2 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_1 26 листопада 2024 року о 19 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 , умисно штовхав та висловлював погрози в сторону своєї доньки ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив психологічне та фізичне насильство.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи за допомогою sms-повідомлення, в судові засідання 07 та 14 квітня 2025 року не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Адвокат Сердюков О.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через систему «Електронний суд».

Від адвоката ОСОБА_1 Сердюкова О.С. надійшло клопотання про закриття провадження в справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Сердюкова О.С.

В судовому засіданні 14 квітня 2025 року неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (у присутності матері ОСОБА_3 ) повідомила суду, що 26 листопада 2024 року вона перебувала за місцем свого постійного проживання АДРЕСА_2 і мала он-лайн урок з англійської мови. В той час до будинку увірвався батько ОСОБА_1 , який почав кричати, вимагати, щоб діти проживали з ним, погрожував, що всім буде погано, якщо діти з ним не будуть проживати. Мама ОСОБА_3 почала викликати поліцію, тому батько в неї вирвав з рук телефон. Вона почала забирати телефон у батька, у відповідь на що він її штовхнув, внаслідок чого вона втратила рівновагу, ударилася об шафу і впала на ліжко. Батько постійно вчиняє з ними сварки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_2 надані суду докази:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 263720 від 18 березня 2025 року (в якому викладена суть вчиненого правопорушення),

постанову про закриття кримінального провадження від 26 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 ,

копію протоколу допиту потерпілого,

копію пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

які були судом досліджені під час розгляду справи та, з урахуванням пояснень неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, є достатніми для встановлення вини ОСОБА_5 .

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, частиною 2 за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а частиною 3 за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Зазначена редакція ст. 173-2 КУпАП діє з 19 грудня 2024 року.

Під час розгляду справи судом встановлено, що правопорушення вчинено 26 листопада 2024 року.

За станом на 26 листопада 2024 року діяла редакція ст. 173-2 КУпАП, яка в ч. 1 передбачала відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, а ч. 2 вказаної статті за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, яка не діяла за станом на час вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Приймаючи до уваги зазначену вище норму кримінального процесуального законодавства, застосовану судом за принципом аналогії закону, та зважаючи на те, що суд проводить розгляд в межах висунутого обвинувачення та не може погіршити становище особи, стосовно якої здійснюється провадження, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки під час всебічного та об`єктивного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 стосовно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 було вчинено домашнє насильство фізичного та психологічного характеру.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не погіршується.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про закриття провадження в справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд виходить з наступного.

20 січня 2025 року співробітниками Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та направлено його до Козелецького районного суду Чернігівської області для розгляду. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 26 листопада 2024 року, приблизно о 19:30 год, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно штовхав, висловлював погрози своїй дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив психологічне та фізичне насильство.

03 лютого 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП було закрито, а матеріали передані прокурору, оскільки викладені в протоколі обставини свідчать про можливе вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, проти власності. В постанові від 03 лютого 2025 року вказано, що з протоколу прийняття у ОСОБА_3 заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 листопада 2024 року та її письмового пояснення убачається, що 26 листопада 2024 року приблизно о 19:30 год. до неї за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов колишній чоловік ОСОБА_1 , кричав, застосовував фізичну силу до неї, її батьків та дочки ОСОБА_2 , вихватив у неї ( ОСОБА_3 ) мобільний телефон та побіг додому. Повернувся з каністрою та погрожував спалити. За декілька днів до цього ОСОБА_1 наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження (синці).

06 лютого 2025 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000011.

26 лютого 2025 року кримінальне провадження № 000011 закрито у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, виділено матеріали та направлено до сектору превенції Відділення поліції № 1 з метою вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

18 березня 2025 року працівниками Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та направлено його до Козелецького районного суду Чернігівської області. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 26 листопада 2024 року, приблизно о 19:30 год., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно штовхав, висловлював погрози в сторону своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив психологічне та фізичне насильство.

Відповідно до ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування. При передачі матеріалів прокурору, органу досудового розслідування провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається (ч. 2 ст. 284 КУпАП). Такий механізм дій суду викладений в КУпАП і був використаний суддею Домашенко Ю.М. при винесенні постанови від 03 лютого 2025 року. Іншого механізму діючий кодекс не передбачає.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як зазначено вище, кримінальне провадження № 000011 закрито, виділено матеріали та направлено до сектору превенції Відділення поліції № 1 з метою вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Реалізовуючи визначений КУпАП механізм притягнення особи до адміністративної відповідальності, 18 березня 2025 року працівниками Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, в межах якого судом наразі і вирішується питання стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Іншого механізму дій при обставинах, описаних вище, чинне законодавство не передбачає.

На переконання сторони захисту, провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Під час розгляду справи встановлено, що судом не приймалося рішення про наявність/відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, закінчення строків накладення адміністративного стягнення, що було б підставою для закриття провадження в справі, а було реалізовано визначений єдиний механізм направлення матеріалів прокурору для вирішення питання про наявність в діях особи складу кримінального правопорушення. В подальшому, при встановленні відсутності в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (з подальшим закриттям кримінального провадження), відносно ОСОБА_1 18 березня 2025 року було складено новий протокол про адміністративне правопорушення з кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. При цьому, під час винесення суддею Домашенко Ю.М. постанови від 03 лютого 2025 року не було кваліфіковано дії ОСОБА_1 , а лише викладено бачення стосовно можливої наявності в його діях складу кримінального правопорушення. За таких обставин суд не вбачає підстав для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Протилежний висновок суду міг би призвести до уникнення особи від адміністративної відповідальності за відсутності рішення суду, яке б надала оцінку його діям на предмет наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, накладення стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб є тією мірою покарання, яка є необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_1 , попередження вчинення ним нових правопорушень та сприятиме виправленню особи. При цьому, судом враховано, що потерпілою від адміністративного правопорушення є неповнолітня особа і така міра покарання сприятиме протидії домашньому насильству і спрямована на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст.173-2, ст. 283-285 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції за станом на 26 листопада 2024 року), та застосувати нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 (п`ять) діб.

Строк адміністративного арешту рахувати з моменту приведення постанови до виконання після набрання нею законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Олена БУЗУНКО