ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/476/25 Справа № 210/7225/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року встановлено, що 10.12.2024 року о 01 годині 53 хвилин в місті Кривий Ріг, проспект Миру, будинок 24А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 10.12.2024 року о 01 годині 53 хвилин в місті Кривий Ріг, проспект Миру, будинок 24А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, з дотриманням правил ПДР, ігноруючи звуковий сигнал та проблисковий маячок червоного та синього кольору, не зупинився. Транспортний засіб було зупинено шляхом блокування на проїздній частині, чим порушив п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову суду 1-ї інстанції відносно нього скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням матеріального і процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містять жодного доказу керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Наполягає, що він не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак оскільки він не керував транспортним засобом, то відсутні законні підстави для проходження ним такого огляду. Зауважує, що в нього при собі не було ключей від транспортного засобу.

Зазначає, що рапорт поліцейського також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Наполягає, якщо в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом та факт зупинки працівниками поліції, які у нього виявили ознаки алкогольного сп`яніння, то і вимога працівника поліції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння була незаконною.

Тому висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судові засідання неодноразово не з`являвся, тричі надавав клопотання про відкладення розгляду справи або зупинення провадження у справі у зв`язку з його проходженням військової служби за мобілізацією та знаходженням в зоні бойових дій.

Апеляційний суд систематичні клопотання апелянта розцінює як зловживання своїми правами та ухилення від відповідальності, в разі доведення вини правопорушника.

Враховуючи вимоги ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП щодо необов`язковості участі особи, яка подала апеляційну скаргу, а також належне її повідомлення про місце, день та час судового розгляду, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та клопотання про зупинення провадження у справі, вважаю, що вказане клопотання та апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за таких підстав:

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі з підстав перебування ОСОБА_1 на військовій службі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Звертаю увагу на те, що у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала можливість зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення взагалі, в тому числі і з підстави знаходження особи на військовій службі.

За приписами ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці, військовозобов`язані несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Тобто, для військовослужбовців, які вчинили адміністративні правопорушення, пов`язані із порушенням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не існує будь-яких виключень у процедурі притягнення до адміністративної відповідальності. А ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності саме за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тим більш, що можливе припинення провадження тягло би сплив строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, що потягнуло би ухилення винних осіб від відповідальності, відсутність відповідного реагування держави на вчинення правопорушень, не виконання завдань провадження про адміністративні правопорушення, передбачених ст.1 КУпАП

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Диспозиція частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

У п. 2.4 ПДР зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог передбаченої п. 2.4 Правил.

Відповідно до п. 8.9 а та 8.9 б ПДР, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушень в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-даних, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №192846 від 10.12.2024 року та серії ЕПР1№192851 від 10.12.2024 року, складені уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, в яких зазначені обставини встановлені судом щодо вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічним засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Комунального закладу «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 10.12.2024 року о 02 год. 10 хв.;

-протоколом АЗ №100180 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 261 КУпАП,

-рапортом працівника поліції, в якому зазначені обставини за яких був зупинений шляхом блокування транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння,

-довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській обл. ДПП капітана поліції Федець У. про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 ;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ЕНА №3635216 від 10.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП;

-диском з фіксацією, з якого вбачається, що декілька екіпажей патрульної поліції під час дії комендантські годи переслідували транспортний засіб Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, з дотриманням правил ПДР, ігноруючи звуковий сигнал та проблисковий маячок червоного та синього кольору, не зупинився. Транспортний засіб було зупинено шляхом блокування на проїздній частині. Після чого водій вибіг з транспортного засобу та був затриманий працівниками поліції. Під час спілкування з працівниками поліції було встановлено особу водія ОСОБА_1 та поряд з місцем його затримання знайдено ключі від його автомобіля (Clip-0, починаючи з 0:05:00).

При спілкуванні з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови (Clip-0, починаючи з 0:10:33). На запитання чи вживав він алкогольні напої та коли в останній раз, ОСОБА_1 пояснив, що він воює, має сімейні проблеми. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відмовився (Clip-2, починаючи з 0:01:02). Працівником поліції ОСОБА_1 були роз`ясненні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (Clip-0, починаючи з 0:00:39).

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі рапорту працівника поліції та відеозапису подій, що мали місце 18 грудня 2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом.

Так, відповідно до відеозапису, події за участю ОСОБА_1 відбувались під час дії комендантської годи, у зв`язку з чим, інші люди при його затриманні були відсутні. На відеозаписі відсутні будь-які інші особи, окрім ОСОБА_1 та працівників поліції, які б могли керувати вищезазначеним транспортним засобом. Ключі від транспортного засобу, яким він керував були знайдені працівником поліції на місці його затримання.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які викладені в адміністративних протоколах, складених стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.4 та п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, тобто за найбільш серйозне правопорушення, у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі до його звільнення з військової служби відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин