ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/88/25

Провадження № 33/820/303/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., адвоката Хомяка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Хомяка Олександра Миколайовича на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 10.01.2025 року о 00 год 43 хв ОСОБА_1 в селищі Теофіполь по вул. Заводській, 24, керував транспортним засобом Renault Lodgy державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук. Від запропонованого інспектором поліції проходженням огляду для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Хомяк О.М. просить постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що причиною зупинки водія не слугувало порушення ним вимог ПДР під час руху. За наведених обставин, безпідставна зупинка базується на незаконних діях працівника поліції і всі докази здобуті в подальшому є такими, що здобуті всупереч порядку визначеному законом, тобто недопустимими.

Вказує, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський, спілкуючись певний час не висловлював до водія нарікань на тремтіння рук і запах алкоголю із рота та не звинувачував його у порушенні ПДР, а лише коли знаходить інформацію про наявність адміністративного провадження за ст.130 КУАП, порушуючи ст.268 КУАП, без її роз`яснення, починає відбирати пояснення в особи, ставити запитання щодо вживання алкоголю, а потім повідомляє водію, у якого руки у кишенях, що ті в нього тремтять. Наведене свідчить про надуманість тверджень поліцейського і ситуативну поведінку.

Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано виправдав недоліки у роботі поліцейських за відсутності фіксації огляду на стан сп`яніння, за відсутності на відеозаписі спецзасобу (газоаналізатора), незважаючи на те, що водій вимагав показати і надати цей прилад та за відсутності зафіксованих фактичних дій, що полягають у наданні водієві для продування алкотестера, визнав огляд належним, і це при тому, що за ст.266 КУАП такий огляд є недійсним, оскільки не підтверджений ні відеодоказами, ні свідками.

Також, протокол про адміністративне правопорушення суперечить вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, так як не відповідає вимогам додатку 1 і додатку 16 та роздрукований як касова стрічка РРО.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення адвоката Хомяка О.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 216985 від 10.01.2025, 10.01.2025 року о 00 год. 43 хв. ОСОБА_1 в селищі Теофіполь по вул. Заводській, 24, керував транспортним засобом Renault Lodgy державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук. Від запропонованого інспектором поліції проходженням огляду для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 216985 від 10.01.2025, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2025, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі;

- розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції Країни та ст.269 КУпАП

- відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 216985 від 10.01.2025.

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність у працівників поліції законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 10.01.2025, у зв`язку із чим, як він вказує, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи щодо нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме протоколом та відеозаписом з місця події.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб марки Renault Lodgy державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 зупинено о 00:43 10.01.2025, тобто під час комендантської години.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 року, з наступними змінами, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Крім того, за змістом п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд критично сприймає посилання сторони захисту стосовно того, що суд першої інстанції необґрунтовано виправдав недоліки у роботі поліцейських за відсутності фіксації огляду на стан сп`яніння, за відсутності на відеозаписі спецзасобу (газоаналізатора), незважаючи на те, що водій вимагав показати і надати цей прилад та за відсутності зафіксованих фактичних дій, що полягають у наданні водієві для продування алкотестера, визнав огляд належним, і це при тому, що за ст.266 КУАП такий огляд є недійсним, оскільки не підтверджений ні відеодоказами, ні свідками.

Як вбачається із відеозаписів події долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через порушення комендантської години. В процесі спілкування із працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовляється, але працівник поліції повторно пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестер, на вимогу ОСОБА_1 показати «трубку», працівник зазначає, що це не «трубка», а прилад, і хоча на відеозаписі не видно безпосередньо приладу через нічний час доби, однак чути, що працівник поліції відкриває двері автомобіля та показує прилад, після чого водій знову відмовляється від огляду. Після чого в присутності ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, від підпису якого останній відмовився.

Враховуючи викладене, апеляційним судом встановлено, що весь процес зупинки та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, в супереч доводам апеляційної скарги, зафіксовано у встановленому законом порядку та з додержанням вимог ст.266 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що під час огляду на стан алкогольного сп`яніння не було залучено свідків, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд (відмова від проходження огляду) ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався працівниками поліції із застосуванням технічних засобів відеозапису, а згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд проводиться у присутності двох свідків лише у разі неможливості застосування таких засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції повідомив водія про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння лише після того, як дізнався про те, що в Тернопільському міськрайонному суді слухається відносно нього справа по ч.1 ст. 130 КУпАП, ознаками алкогольного сп`яніння було названо запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук, однак ОСОБА_1 тримав руки у кишенях, протокол про адміністративне правопорушення роздрукований на стрічці, що суперечить Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, також у матеріалах справи наявні направлення на огляд водія, розписка про роз`яснення прав та розписка про інформування, які під час відеофіксації не були оформлені працівником поліції, а складалися вже у відсутності водія, а також і те, що водію не було показано прилад, на якому він мав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів наявність у працівника поліції такого приладу були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції та суддею було вірно надано оцінку зазначеному з якою повністю погоджується апеляційна інстанція.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Хомяка О.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК