Справа № 305/3970/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду від 31 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Рахівського районного суду від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та застосовано щодо нього стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до постанови, 11 вересня 2024 року, близько 10 години 10 хвилин, був виявлений та в подальшому затриманий ОСОБА_1 , спільно з громадянином України: ОСОБА_2 , у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №364, поблизу залізничної станції н.п . Рахів (територія Рахівської міської громади, Рахівського району, Закарпатської області) прикордонним нарядом "Прикордонний патруль", під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб. Своїми діями громадянин України, ОСОБА_1 , порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує про винесення постанови з порушенням процесуального та матеріального права. Зокрема, справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності апелянта з посиланням на заяву про розгляд справи за його відсутності, яку він не писав. Крім цього, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про такий розгляд. Вказує, що приїхав в м. Рахів у гості до знайомої. Протокол не підписав через невідповідність фактичних обставин, а саме: відомості про затримання апелянта біля прикордонного знаку №364, так як останній затриманий на залізничній станції Рахів. Зазначає, що наміру незаконно перетинати кордон він не мав, а жоден доказів з перерахованих у постанові місцевого суду не підтверджує факту вчинення інкримінованого йому правопорушення. Просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав,честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 204-1 КУпАП встановлена відповідальність за незаконне перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно ст. 9 Закону України Про Державний кордон України перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №024304 від 11.09.2024; протоколом про адміністративне затримання від 11.09.2024; довідкою про затримання 2-х громадян України на залізничній станції м. Рахів 364 п/зн, ділянка відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_1 "; скріншотами з мобільного телефону; письмовим поясненням та письмовою заявою ОСОБА_1 від 11.09.2024.

Із пояснень ОСОБА_1 слідує, що він приїхав до м. Рахів з метою пішого походу в гори, де був затриманий працівниками прикордонної служби о 10:00 год. для з`ясування його візиту до міста ( а.с. 3).

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом дотримані вимоги ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 024304 від 11.09.2024 року, ОСОБА_1 11 вересня 2024 року, близько 10 години 10 хвилин, був виявлений та в подальшому затриманий, спільно з громадянином України: ОСОБА_2 , у контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку №364, поблизу залізничної станції н.п. Рахів (територія Рахівської міської громади, Рахівського району, Закарпатської області) прикордонним нарядом "Прикордонний патруль", під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб. Своїми діями громадянин України, ОСОБА_1 , порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу у присутності двох свідків (а.с.1).

З довідки про затримання слідує, що 11.09.2024 о 10.10 в рамках проведення ССПО Захід-Південь від п/н «ПП» (У складі в/сл ВМО, офіцера ПОРВ біля залізничної станції в н.п. Рахів на напрямку 364 п/зн м до ДК виявлено 2-х гр. України (мешканці Сумської області), які не змогли вказати чітку мету свого перебування в контрольованому прикордонному районі. В ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів громадянин України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 встановлено, що останні мали намір здійснити незаконний перетин ДК на ділянці ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме на напрямку 369 п/зн, 3 метою подальшого потрапляння в Швейцарію. В ході проведення первинного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 останні постійно висловлювали завідомо неправдиві версії стосовно мети свого прибуття до м. Рахів, проте жодна з даних версій не знайшла свого підтвердження, одна з версій: відпочинок та подорож туристичними маршрутами. В ході огляду мобільних телефонів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виявлено компрометуючі матеріали, а саме маршрут руху до ДК (а.с. 8).

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення спроба незаконного перетину державного кордону України вчинене групою осіб.

Інші доводи ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє, як такі, що також не впливають на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст.204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За цих обставин, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді судді Рахівського районного суду від 31 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Фазикош Г. В.