Справа № 307/3776/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Кустря М. М., розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/756/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Кустрьо М. М. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 1706/07-16-07-05 від 16.08.2024 та постанови судді від 19.09.2024 вбачається, що 16.08.2024 у торгівельному павільйоні «Живе пиво», що розташований в с. Солотвино по вул. Гагаріна, ОСОБА_1 здійснила реалізацію блоку алкогольного пива «Corona Extra», у кількості шість пляшок на загальну суму 390 грн, згідно банківської виписки, тобто здійснювала підприємницьку діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушила ст. 50 ЦК України, ст. 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі сторона захисту просить постанову судді від 19.09.2024 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вина ОСОБА_1 не доведена. Працівники податкової служби формально здійснили купівлю пива, оскільки після перерахування грошових коштів ОСОБА_1 одразу повернула їм указану суму, а вони у свою чергу товар не забрали. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів отримання ОСОБА_1 прибутку від здійсненої операції. У діях ОСОБА_1 відсутня така ознака об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, як систематичність здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

До початку розгляду справи захисник-адвокат Кустрьо М. М. заявив клопотання, у якому просить скасувати постанову від 19.09.2024 щодо ОСОБА_1 та звільнити останню від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП на підставі ст. 22 цього Кодексу, обмежившись усним зауваженням.

-2-

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо неї не з`явилася. Остання повідомлена за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує думку адвоката Кустря М. М., який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Кустря М. М., який частково підтримав апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням її від адміністративної відповідальності за малозначністю та оголошення їй усного зауваження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги та клопотання про застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а клопотання задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності врахував належні та допустимі докази щодо здійснення нею підприємницької діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1706/07-16-07-05 від 16.08.2024, ОСОБА_1 16.08.2024 у торгівельному павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в с. Солотвино по вул. Гагаріна, здійснила реалізацію блоку алкогольного

-3-

пива «Corona Extra», у кількості шість пляшок на загальну суму 390 грн, згідно банківської виписки, тобто здійснювала підприємницьку діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушила ст. 50 ЦК України, ст. 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Викладені у протоколі обставини підтверджуються платіжною інструкцією від 16.08.2024, фотосвітлинами та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, що стороною захисту, з урахування висловленої в суді апеляційної інстанції позиції, не оспорюються.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи

-4-

та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка вину не заперечує, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність у матеріалах справи відомостей, які б характеризували її з негативної сторони та про те, що вона раніше притягувалася до адміністративної відповідальності, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Вищенаведене свідчить про можливість визнати вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення малозначним, що дає підстави для скасування оскаржуваної постанови від 19.09.2024 та закриття провадження у справі зі звільнення останньої від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката Кустря М. М. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника-адвоката Кустрьо М. М. задовольнити частково.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024 щодо ОСОБА_3 ,- скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя