справа № 492/359/25
провадження № 3/492/162/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2025 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ліски Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не вчиняв однорідного правопорушення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановила:

24 березня 2025 року о 07 год. 47 хв. ОСОБА_1 по вулиці Богданова села Долинівка Болградського району Одеської області, керував мотоблоком марки «КЕНТАВР» з причепом, без державного реєстраційного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання, призначене на 13 год. 00 хв. 11 квітня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS, яке було направлено йому на підставі поданої ним до суду заяви про отримання електронних повісток.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Шевченко проти України» (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений права отримувати інформацію про рух справи, тощо.

Також, слід врахувати про можливість ОСОБА_1 дізнатись про стан судового провадження справи залежить від його волевиявлення, тобто має суб`єктивний характер.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не повідомив про причини своєї неявки у судове засідання, призначене на 13 год. 00 хв. 11 квітня 2025 року, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними у справі доказами, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його провина у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 280063 від 24 березня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням від 24 березня 2025 року, згідно з якими ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», а також направлено до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак від проходження вказаного медичного огляду він відмовився; поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 , який під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення дав пояснення, про те, що він вживав алкогольні напої (самогон), а потім керував транспортним засобом; відеозаписом, доданим до протоколу та іншими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється також на самохідні машини та механізми.

Положеннями пункту 2.13 Правил дорожнього руху визначено, що транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см.

Відповідно до роз`яснень, шо викладені в пунктах 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що при розгляді адміністративної справи за частиною 1 статті 130 КУпАП суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до пункту 1.10 Правил дорожнього руху.

З огляду на наведене, для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 278/3362/15-к від 01 березня 2018 року.

Отже, проаналізувавши вищезазначене, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в такому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Оскільки ОСОБА_1 рухався на мотоблоці з причепом по вулиці Богданова села Долинівка Болградського району Одеської області, він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством України.

Таким чином, ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати мотоблоком, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки відповідно до вимог чинного законодавства держави України.

Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, які відповідно передбачають, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, 19 березня 2025 року о 07 год. 07 хв. по вулиці Богданова села Долинівка Болградського району Одеської області, керував мотоблоком марки «КЕНТАВР» з причепом, без державного реєстраційного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Суддя дійшла висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими суддею.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суддею встановлено не було.

Також, суддя, при накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху «водій» - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до облікових даних ЄДР МВС України ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, що підтверджується довідкою САП Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 24 березня 2025 року, у зв`язку з чим він не підпадає під поняття «водій».

У постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 у справі № 145/932/20 зазначено, що: згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка його не має.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, беручи до уваги, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, суддя дійшла висновку, що для виховання ОСОБА_1 , запобігання вчинення, як ним, так і іншими особами, адміністративних правопорушень, необхідним та достатнім буде застосування до правопорушника адміністративного стягнення, в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП відносно інших осіб у виді штрафу.

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з винесенням суддею постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 34, 35, 40-1, 130, 221, 277, 283-285, 303, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії наявної постанови, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна, де у порядку примусового виконання наявної постанови в частині накладення штрафу з ОСОБА_1 буде стягнуто подвійний розмір штрафу, зазначений у даній постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.