Справа № 450/4797/24 Провадження № 3/450/219/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 184 КУпАП,-

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 020181 від 08,10.2024 року, ОСОБА_1 24.08.2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме останній перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , спричинив ДТП внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 ставить в провину вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак в попередньому судовому засіданні вину у вчиненому не визнала, вказала, що вона і мама перебували за межами села, повертаючись побачили Гордія, щодо події нічого не повідомляв. Працівники поліції здійснювали опитування її неповнолітнього сина за її відсутності. Син вказував, що не бачив велосипедиста та не був учасником будь-якого ДТП. Працівники поліції самі вказували йому що написати у поясненнях, пізніше сказали поїхати і здати аналізи, оскільки сина обвинувачують у вчиненні ДТП. Син розказував що був на футболі в іншому селі, що його посадили в машину, а працівник поліції сів на його скутер і поїхав. Скутер належить чоловікові.

Захисник ОСОБА_1 - Васечко Ю.А. вказав, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_2 адміністраивного правопорушення, а відтак і докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться їй в провину. У протоколі не зазначено часу, місця скоєння адміністративного правопорушення і порушення якого саме пункту Правил дорожнього руху неповнолітнім сином ОСОБА_2 , а також відсутні зазначення які саме неправомірні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків. Відтак в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з цим просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні допитано лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яка пояснила, що прибула за викликом на місце події, на місці події була спочатку дівчина та потерпілий. Хлопця знайшли районі 1 км. від села, який був схожий за описом. Мопеду на місці події не було. На мопеді приїхав працівник поліції до місця події. Вона відібрала пояснення, їй було відомо, що хлопець неповнолітній, біля нього була бабця, але про це в поясненнях вона не зазначила. Мама при відібрані пояснень не була присутня. Потерпілого швидка повезла в лікарню. Потерпілий вказував, що його збив хлопець на червоному мопеді. Потерпілий отримав тілесні ушкодження.

В судове засідання неодноразово викликався ОСОБА_4 , однак такий в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На попередні судові засіданні подавав клопотання про розгляд справи у його відсутності, або відкладення розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи, суддею встановлено такі обставини:

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із положенням статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з положенням пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б не викликали сумнівів у суду.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Отже, як випливає зі змісту ч.3 ст.184 КУпАП обов`язковою передумовою застосування ч.3 ст.184 КУпАП є вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Тобто, для притягнення батьків до відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП необхідно, щоб їхня неповнолітня дитина вчинила адміністративне правопорушення, що містить всі ознаки об`єктивної і суб`єктивної сторони, окрім суб`єкта.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним, змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно-правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 020181 від 08,10.2024 року не зазначено, які саме обов`язки, про які йдеться у ст. ст. 150, 180 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» не виконувала ОСОБА_1 .

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», а лише в загальному описується факт ухилення від виконання батьківських обов`язків без зазначення, які саме неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В той же час, відповідальність у батьків чи осіб, які їх замінюють за ч.3 ст.184 КУпАП, настає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а саме по собі зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що неповнолітня особа вчинила правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, без зазначення часу, місця скоєння адміністративного правопорушення і порушення якого саме пункту Правил дорожнього руху, не утворює об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. Б. Добош