Справа № 513/121/25
Провадження № 3/513/165/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., секретаря судового засідання Филипчук Л.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі суду в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, паспорт № НОМЕР_1 виданий 17 грудня 2019 року органом 5144,

за ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

28 жовтня 2024 року о 16 годині 41 хвилина на автодорозі між с. Петропавлівка с. Фараонівка 2 км, водій керував автомобілем ВАЗ 21053, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під запис на бодікамеру № 000013, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 21 січня 2025 року о 07 годині 45 хвилин на польовій дорозі між с. Негрово-с. Плахтіївка 4 км 100 м Білгород-Дністровського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, внаслідок чого автомобіль з`їхав на праве узбіччя по ходу руху автомобіля та перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п.2.3.б. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 21 січня 2025 року о 07 годині 45 хвилин по автодорозі між с. Негрово-с. Плахтіївка 4 км 100 м, водій керував автомобілем Ваз2, 1053, державний номерний знак НОМЕР_2 , з`їхав на узбіччя та залишив на порушення встановлених правил місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, з адміністративними протоколами складеними відносно нього не погодився, та пояснив, що 28 жовтня 2024 року його зупинили, оскільки він не був пристебнутий ременем безпеки. Він погодився продути у прилад Драгер, однак сам прилад йому не надали. Щодо подій 21 січня 2025 року зазначив, що він їхав у с.Сарата, взяв жінку, їхав подати документи з приводу пенсії, швидкість була 45 км/год, його почало заносити і кинуло у право. Після чого він зупинив автомобіль і попросив відвезти жінку до лікарні, потім поїхав по свої справам.

Суд, проаналізувавши доводи особи, що бере участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до такого висновку.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до таких висновків.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735). За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, з реєстратора патрульного автомобілю, працівник поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що водій погоджується, разом з тим, працівник поліції не надає прилад Драгер, а продовжує розмову з водієм, запитує чи вживав останній спиртні напої, на що водій відповідає, що так, пляшку пива, відмовляється проходити медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також відмовляється проїхати до лікарні для проходження такого огляду в медичному закладі, однак після роз`яснення наслідків такої відмови, ОСОБА_1 зазначає, що він пройде огляд за допомогою приладу Драгер, однак працівник поліції такий прилад Драгер не надає, а зазначає про те, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП і запис зупиняється.

Відсутність у справі доказів відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить обов`язкової складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а з дослідженого відеозапису вбачається що ОСОБА_1 висловив своє бажання пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, однак працівник поліції вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015, не дотримався.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушенні імперативних вимог ч.2 ст.251 КУпАП, жодних належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не надано та матеріали справи не містять.

Навпаки, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 погодився на проходженні огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, що підтверджується дослідженим відеозаписом.

Крім того, досліджений відеозапис не містить відеофіксації самої процедури складання протоколу та відмови ОСОБА_1 від ознайомлення із протоколом та його підпису.

Так за ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Як визначено п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Верховний Суд у своїй постанові від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За наведених обставин, суд доходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

З огляду на викладене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду усі наявні в справі докази, доходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених судом обставинах.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно аналізуючи по суті питання, чи є дійсним факт порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху у цій дорожньо-транспортній пригоді, суд ураховує, що матеріали цієї справи, містять допустимі фактичні дані у розумінні ст. 251 КУпАП на підставі яких дійсно можливо у визначеному законом порядку встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення такого типу питань, та як наслідок, суд вважає, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення, які складені у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди;

- відеозаписами, на яких видно що ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення ним ДТП та залишення місця ДТП, але при цьому стверджує що був туман, мокра дорога, його авто занесло та кинуло на лівий бік, дійсно залишив місце ДТП, підтвердив також той факт, що була постраждала жінка, яка скаржилася на біль у руці, її відвезли до лікарні, працівників поліції не викликав;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , в яких остання зазначає про те, що водій транспортного засобу на якому вона їхала, не справився з керуванням, допустив перекидання авто на лівий бік, після чого їй був проведений огляд лікарями;

- медичною довідкою виданою Комунальний підприємством «Саратська центральна лікарня» Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 21 січня 2025 року, де вказаний діагноз потерпілої ОСОБА_2 .

Згідно з п. 2.3.б, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Положеннями ст. 124, ст. 122-4 КУпАП відповідно, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За таких обставин, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена: статтею 124 (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, дорожніх споруд), статтею 122-4 (залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні) КУпАП.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Виходячи із вимог статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа, вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що на нього необхідно накласти стягнення у розмірі, передбаченому санкцією статті 122-4 КУпАП у вигляді штрафу.

Судовий збір у провадженні по справі про дміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 36, 122-4, 124, 130, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених за ст.122-4 КУпАП, ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ст.122-4 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

Згідно з ст. 36 КУпАП, шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

За ч.1 ст. 130 КУпАП провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA0015001, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК у Одеській області (Одеська обл.) 21081300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок - на розрахунковий рахунок № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К. Ю. Рязанова