Справа № 203/60/25
Провадження № 3/0203/271/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

02 квітня 2025 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 128613 ОСОБА_1 31.12.2024 року о 07.00 год. в м. Дніпро, по вул. Княгині Ольги, 16, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано нагрудними відеореєстраторами 474004, 474895, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча його було сповіщено про дату, час і місце судового розгляду належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин визнано можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с1), рапорту (а.с.3) водій ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому підставою для такого огляду було виявлення поліцейськими у водія ознак наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП підставою для направлення водія для проходження відповідного огляду є наявність ознак перебування його у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2-4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Однак з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається, що підставою висунення вимоги пройти огляд на стан сп`яніння було виявлення фактів складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення за ст.130 КУПАП.

Разом з цим з приводу вказаної в протоколі та рапорті ознаки «поведінка, що не відповідає обстановці», суд зазначає, що відповідно до відеозапису дії ОСОБА_1 не справляють враження поведінки особи, яка має ознаки наркотичного сп`яніння, він добре орієнтується у просторі, його дії є послідовними, логічними, він чітко і впевнено спілкується з поліцейським, а підвищений емоційний стан і намагання довести безпідставність висунення вимоги пройти огляд не може слугувати підставою визнання поведінки невідповідною обстановці. Щодо другої ознаки сп`яніння, начебто виявленої у водія, слід вказати, що поліцейські взагалі не проводили реакцію зіниць ОСОБА_1 на зміну освітлення.

Таким чином в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що у ОСОБА_1 фактично не було встановлено ознак наркотичного сп`яніння, передбачених законом, що могли б стати належною підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин, суд вважає, що вимога поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неправомірною.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є доведеною поза розумним сумнівом, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.221, п. 1 ст. 247, ст.ст.251, 277, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ю.М. Черваньова