Справа 139/260/25
Провадження № 3/139/79/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Солоненка Б.М.,

розглянувши справу, яка надійшла з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, про обвинувачення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

07 квітня 2025 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення з іншими доказами щодо ОСОБА_1 . Так, відповідно до викладеного у протоколі обвинувачення, ОСОБА_1 24 березня 2025 року о 08-ій годині 50 хвилин керував автомобілем ВАЗ-2108 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) вулицею Незалежності (раніше Жовтнева) в селищі Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Drager-6810», який показав вміст алкоголю у випарах з видиху в розмірі 0,72 проміле (тест № 1789).

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив: Він не вживає спиртних напоїв. Тому, коли його зупинили поліцейські за порушення правил користування паском безпеки, він на їх пропозицію погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager-6810». Він самостійно відкрив трубку до цього приладу, пройшов огляд, але не погодився, що у випарах з його видиху є вміст 0,72 проміле алкоголю. Він просив провести медичний огляд, однак, поліцейські сказали, що він має право оскаржити їх дії та результат тестування до суду, і на місці склали протокол.

Позиція адвоката Солоненка Б.М. як сторони захисту ґрунтується на тому, що за наявності незгоди водія з результатами тестування на факт вживання алкоголю на місці зупинки ТЗ, ОСОБА_1 ніхто із працівників поліції навіть не пропонував проїхати до медичного закладу. Вважає, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, працівниками поліції було допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд і, відповідно, результат є недійсним.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, про відсутність належних доказів складу правопорушення, яке вмінено ОСОБА_1 та яке кваліфіковане як ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, на ствердження факту вчинення ОСОБА_1 вміненого правопорушення суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 280095 від 24 березня 2025 року, довідку про відсутність притягнень до адмінвідповідальності за ст. 130 КУпАП та про отримання посвідчення водія, результат тесту на визначення степеню алкогольного сп`яніння, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він висловив незгоду з результатом тестування на факт вживання алкоголю, DVD-диск із записом події.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При відтворенні під час розгляду справи відеозапису події із доданого до матеріалів DVD-диску було встановлено, що на ньому зафіксовано, що працівник поліції підійшов до зупиненого транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , представився, зробив зауваження водію, що той рухався автомобілем без застосування паска безпеки, на що останній не заперечив; під час розмови з ОСОБА_1 поліцейський висловився, що почув від нього запах алкоголю, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ; ОСОБА_1 одразу погодився прийти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального приладу «Drager-6810», який показав вміст алкоголю у випарах з видиху в розмірі 0,72 проміле; ОСОБА_1 висловив категоричну незгоду із таким результатом. На 18:28 хвилині запису зафіксовано, що ОСОБА_1 пропонує «їхати в лікарню», однак поліцейські ніяким чином не відреагували на таку пропозицію. Відеозапис події закінчується складання відповідного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу. Абзацом 3 ч. 2 ст. 16 цього Закону встановлено обов`язок водія виконувати передбачені законом вимоги поліцейського.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.9. «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, встановлено, що огляд проводиться або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Як слідує з положень п. 4 та абзацу 1 п. 5 вказаного Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису; результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду; у разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Ці вимоги Порядку поліцейським виконано.

Однак, із приписів абзацу 2 п. 5 Порядку слідує, що підставою для притягнення згідно із законом до відповідальності водія є:

1) підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та

2) згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду.

Як вбачається із дослідженого під час розгляду справи відеозапису події, письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до протоколу, а також з пояснень ОСОБА_1 в суді, він одразу висловив незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ і навіть пропонував обстежитися в лікарні.

Пунктом 6 цього Порядку встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п. 7 Порядку).

Частиною 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано, зокрема, направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану сп`яніння до Могилів-Подільської ОЛІЛ (а.с. 4). У цьому направленні зазначено, що «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив поліцейський з РПП СПД № 1 Могилів-Подільського РВП ст.с-нт поліції Лисак Ю.С.».

В той же час, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що за період з моменту зупинки ТЗ, яким керував ОСОБА_1 , і до моменту, коли останньому дозволили залишити місце зупинки ТЗ, йому ніхто не пропонував пройти медичний огляд на стан сп`яніння, і поліцейські не заповнювали направлення в цей час. Крім того, поліцейські не зреагували на прохання ОСОБА_1 проїхати до лікарні для визначення стану сп`яніння.

На користь цього факту також свідчить обставина, що, відповідно до наведених вище положень законодавства, направлення в медичний заклад оформляється у випадку, коли водій відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або ж, коли він не згоден з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеним поліцейським на місці зупинки ТЗ. У даному випадку, результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 отримано о 08:54, а направлення в медичний заклад нібито було складено ще о 08:52.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наведених вище обставин, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Пунктом 7 розділу І цієї Інструкції встановлено, що у разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Частиною 3 ст. 266 КУпАП також встановлено обов`язок поліцейського у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного на місці зупинки ТЗ, провести медичний огляд такого водія у відповідних закладах охорони здоров`я.

Отже, у цій справі поліцейським не дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 221, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: _____________