П О С Т А Н О В А

Іменем України

"15" квітня 2025 р. Справа153/459/25

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , малолітніх потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши об`єднані в одне провадження матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, громадянки України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №306964 від 21.03.2025, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 14.03.2025 близько 18 години 30 хвилин за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила відносно свого малолітнього онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в адресу онука словами нецензурної лексики, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №306965 від 21.03.2025, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 14.03.2025 близько 18 години 30 хвилин за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила відносно свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в адресу онука словами нецензурної лексики, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю неповнолітнього ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, Вказала, що не ображала та не ображає своїх онуків. Оскільки її донька перебуває за кордоном на роботі, то вона на даний час виховує та піклується про своїх онуків. 14.03.2025 в неї відбувся конфлікт із її колишнім чоловіком ОСОБА_4 , в ході якого вони один одного ображали нецензурними словами. Також пояснила, що вона своїх онуків любить, забезпечує їх всім необхідним та ніколи не вчиняла відносно них протиправних дій.

Малолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що їх бабуся не ображає, а сварилася із дідусем ОСОБА_4 . Того дня, він зі своїм братом пішли до сусідки, бо боялися приїзду працівників поліції, яких викликав ОСОБА_4 . Пояснив, що у сусідів вони були декілька годин. Після чого, прийшла бабуся і забрала їх додому. Вказав, що бабусю він любить і вона його ніколи не ображала.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: протоколи про адміністративні правопорушення, серії ВАД №306964 від 21.03.2025, серії ВАД 306965 від 21.03.2025; копію рапорта №1265 від 14.03.2025; копію рапорта №1429 від 21.03.2025; письмові пояснення ОСОБА_4 від 14.03.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , . ОСОБА_5 від 21.03.2025; копію акту обстеження умов проживання від 21.03.2025; копію паспорта громадянина України, виданого 15.10.2024 на ім`я ОСОБА_1 ; копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.11.2020 стосовно ОСОБА_2 ; копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18.10.2024 стосовно ОСОБА_3 , вважаю за необхідне провадження у справі закрити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.173-2 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП, правопорушенням є діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи суд також враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП і не може бути перекладено на суд.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Із дослідженого судом письмового пояснення ОСОБА_4 від 14.03.2025 встановлено, що 14.03.2025 близько 18 години 00 хвилин він прийшов до колишньої співмешканки ОСОБА_1 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, на що він запитав її чому вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, після чого вона почала кричати в його сторону. Він, щоб уникнути конфлікту пішов до себе додому, після чого зателефонував до поліції та повідомив про даний факт.

Із дослідженого судом письмового пояснення ОСОБА_1 від 21.03.2025 встановлено, що вона 14.03.2025 перебувала за місцем свого проживання. До неї прийшов її колишній чоловік ОСОБА_4 та побачив, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, між ними виникла конфліктна ситуація, в результаті якої ОСОБА_4 зателефонував на спец. лінію «102».

Із дослідженого судом письмового пояснення ОСОБА_3 від 21.03.2025 встановлено, що 14.03.2025 він пішов зі своїми друзями та молодшим братиком ОСОБА_2 в центр села Нечуївка. Ближче до вечора, повернулися до будинку, та побачили, що бабуся перебувала в стані алкогольного сп`яніння, згодом прийшов дідусь ОСОБА_4 та між ними виник конфлікт. Потім ОСОБА_4 зателефонував на лінію «102». В той час до них підійшла бабуся ОСОБА_1 та почала кричати, висловлюватися словами нецензурної лексики.

Втім, на переконання суду, долучені до протоколів про адміністративні правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Виходячи із досліджених доказів та із пояснень ОСОБА_1 , даних нею в судовому засіданні, суд встановив, що 14.03.2025 мав місце конфлікт ОСОБА_1 із її колишнім чоловіком ОСОБА_4 , а не з онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Малолітній ОСОБА_3 не підтвердив відібранні у нього працівником поліції письмові пояснення про те, що під час конфлікту до них підійшла ОСОБА_1 та почала кричати, висловлюватися словами нецензурної лексики. Крім цього, малолітній ОСОБА_3 зазначив, що його бабуся ОСОБА_1 сварилася із ОСОБА_4 та не ображала його з братом.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи немає.

За наведеного, самі по собі складені щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не можуть бути визнані єдиними належними та допустимими доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у их обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Таким чином, доходжу висновку, що матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки надані суду документи не свідчать беззаперечно та "поза розумним сумнівом" про те, що вона вчинила відносно своїх онуків домашнє насильство психологічного характеру.

При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, адміністративне провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 276-280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Р.В. Швець