КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/48021/24-п

номер провадження: 33/824/1251/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Проботюка Дмитра Миколайовича, поданої в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Печерського районного міста Києва від 28 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного міста Києва від 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Проботюк Д.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Печерського районного міста Києва від 28 листопада 2024 року та постановити нову постанову, згідно з якою справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для виявлення вказаного правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, оскільки в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності) може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення інших правопорушень у сфері дорожнього руху.

Вказує, що поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, чим сприяв подальшому вчиненню нею правопорушення. Таким чином, мету адміністративного примусу по суті досягнуто не було, оскільки правопорушення фактично не було припинено.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не отримала посвідчення водія, а відтак суддя не мав права застосовувати покарання у виді позбавлення права керування строком на п`ять років.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Проботюк Д.М. в судове засідання не з`явились. Про місце і час розгляду справи повідомлені апеляційним судом своєчасно, в установленому законом порядку, що підтверджується наявними у справі доказами.

04 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Проботюк Д.М. подав на електронну адресу Київського апеляційного суду клопотання, у якому просить розглядати справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Проботюка Д.М.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Частиною 5 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (частина 2), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (частина 3), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (частина 4).

У відповідності до пункту 2.1 а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з повторним протягом року вчиненням попорушення, передбаченого ч.2 цієї статті, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Винуватість ОСОБА_1 у повторному протягом року порушенні пункту 2.1 а) ПДР за обставин, викладених у постанові судді першої інстанції, підтверджується наявними у справі доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №145368 від 07 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року в місті Києві по вул. Шосе Набережне, 28, керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz С300», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , без посвідчення водія, не маючи права керування вказаним транспортним засобом, вчинила повторно протягом року, чим порушила пункт 2.1 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1).

З довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП капітана поліції Івана Вацури щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 08 жовтня 2024 року вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що відносно ОСОБА_1 05 жовтня 2024 року працівниками поліції за невиконання пункту 2.1 а) ПДР винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3197180, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.126 КУпАП. Станом на 08 жовтня 2024 року відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримувала.

Враховуючи вищевказане, капітан поліції Іван Вацура просив суд вчинене ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року близько 21 год 50 хв. адміністративне правопорушення (протокол серії ЕРП №145368), відповідальність за яке передбачено ст.126 КУпАП, розглядати за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.4).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3197180 слідує, що 05 жовтня 2024 року о 04 год 06 хв. в місті Кременчук по вул. Старшого лейтенанта Кагала (Першотравнева), 81, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz С300», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мала права керування таким транспортним засобом, відео 3222 бк470909, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.5).

ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом, що підтверджується наданими нею поясненнями під час зупинки, зафіксованими на відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с.6).

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не приймаються до уваги.

Зокрема, доводи захисника про те, що для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення інших правопорушень у сфері дорожнього руху, є неспроможними, виходячи з такого.

Так, суддею першої інстанції встановлено, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується фрагментами відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, де ОСОБА_1 на численні питання працівників поліції не заперечувала факту керування транспортним засобом (відео №«145368» - 21:49:49, 21:50:05, 21:55:54, 21:56:58).

При цьому, суддя першої інстанції правильно визнав необгрунтованими посилання захисника на те, що транспортний засіб ОСОБА_1 був незаконно зупинений працівниками поліції без причини, оскільки з відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського видно, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що там не можна було здійснити поворот (відео №«145368» - 21:50:05), також на відеозаписі ОСОБА_1 особисто зазначила, що нею було порушено ПДР (відео №«145368» - 21:51:02). Із встановленими вище обставинами суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки вони відповідають переглянутому в суді апеляційної інстанції відеозапису та об`єктивно відображають події які відбулися 07 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_1 .

Крім того, диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (частина 2), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (частина 3), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (частина 4).

Отже, обставини законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що поліцейський не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тим самим сприяв подальшому вчиненню нею правопорушення, то вони є неспроможними, виходячи з такого.

Суддею першої інстанції встановлено та підтверджується переглянутим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, що ОСОБА_1 особисто повідомила: «за нами приїдуть, нас заберуть» (відео №«145368» - 21:55:05), також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що вона відсторонена від керування транспортним засобом і вказав її подрузі сісти за кермо, оскільки ОСОБА_1 не має права керувати транспортним засобом (відео №«145368» - 21:52:49).

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 взагалі не отримала посвідчення водія, а відтак вважає, що суддя першої інстанції не мав права застосовувати покарання у виді позбавлення її права керування строком на п`ять років, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з такого.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення у вигляді керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Санкцією ч.5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за вказане адміністративне правопорушення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. Таке право особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Оскільки законом не передбачено альтернативного застосування стягнення за вчинення зазначеного правопорушення, тому суддя першої інстанції з дотриманням вимог ч.5 ст.126 КУпАП обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Стаття 30 КУпАП (із змінами та доповненнями) не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Зазначене кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

У відповідності до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 достеменно знала про заборону керувати автомобілем, не отримавши при цьому посвідчення водія, і наслідки за таке порушення, адже її вже було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Отже, враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що суддею першої інстанції правильно встановлено, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн 00 коп., з позбавленням її права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Печерського районного міста Києва від 28 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Проботюка Д.М., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Проботюка Дмитра Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного міста Києва від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов