1Справа № 335/1762/25 3/335/721/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВстановиВ:

25.02.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративні правопорушення за протоколами серії ЕПР1 №243619 від 10.02.2025 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказаним протоколом встановлено, що 10.02.2025 о 16 год. 40 хв., у м. Запоріжжя, вул. Кронштадська, біля буд. 13, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку. У наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Пояснив, що викладений у протоколі факт не відповідає дійсності. Пояснив, що він рухався на своєму автомобілі по вулиці Прибережна магістраль у м. Запоріжжя в напрямку мостів через р. Дніпро. На ділянці руху від вул. Тбіліська до вул. Кронштадтська рух був організований таким чином, що в напрямку руху в бік мостів було три смуги руху: дві смуги, які використовуються зазвичай, і одна крайня ліва смуга, яка раніше була смугою зустрічного руху, однак у зв`язку з зміною дорожньою розвязки вона також використовується для руху в напрямку в`їзду на міст, що веде на о. Хортиця. Сам ОСОБА_1 рухався у середній з вказаних трьох смуг руху. В той же час у крайній лівій смузі руху їхав автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 . Обидва автомобілі певний проміжок часу рухались поруч, кожний у своїй смузі. Далі по ходу руху смуга, якою рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 , закінчувалась, оскільки там розташований розділювальний газон між зустрічними смугами руху. ОСОБА_1 побачив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який рухався поруч приблизно на половину кузову попереду, почав виконувати маневр перестроювання у смугу руху правіше, по якій рухався ОСОБА_1 . Вважаючи, що у нього є перевага у цій дорожній ситуації, а також намагаючись уникнути зіткнення, ОСОБА_1 спочатку хотів також переміститись правіше, однак у сусідній смузі руху також було багато автомобілів. Тому ОСОБА_1 збільшив швидкість свого автомобіля, що встигнути проїхати вперед до того, як автомобіль під керуванням ОСОБА_2 переміститься на його смугу руху. Однак повністю виконати він це не встиг, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_2 торкнувся його автомобіля, від чого на кожному з автомобілів виникли пошкодження. Сам ОСОБА_1 спочатку не зрозумів, що сталося зіткнення, і зупинив свій автомобіль метрів через 20-30 від місця ДТП.

Аналогічні показання надав допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

Інший учасник ДТП, водій ОСОБА_2 , будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Насправді сам ОСОБА_2 рухався у середній полосі, не змінюючи напрямку руху, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 різко «підрізав» його, намагаючись швидко перестроїтись з правої смуги руху в ліву. Під час виконання цього маневру автомобіль ОСОБА_1 зачепив автомобіль ОСОБА_2 , від чого вони отримали пошкодження. При цьому ОСОБА_1 рухався в великою швидкістю, через що зупинив свій автомобіль на відстані 20-30 метрів від місця ДТП.

Аналогічні показання надала допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , з тією різницею, що вона розповіла, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався не у середній смузі, як сказав сам ОСОБА_2 , а у крайній лівій смузі.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган, який розглядає праву про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Оцінюючи в сукупності додані до протоколу письмові докази, а також заслухані в судовому засіданні показання учасників ДТП та свідків, суд виходить з такого.

Обидва учасники ДТП за залучені ними свідки надали показання щодо обставин ДТП, які не просто суперечать одні іншим, а є взаємовиключними.

За таких умов визначити, яка з версій ДТП є більш достовірною, можливо лише за допомогою доданих до протоколу письмових доказів, а саме схеми ДТП та фотографій, на яких зафіксовані пошкодження обох автомобілі, отримані під час ДТП.

Так, згідно схеми, яку підписали обидва учасники, місце зіткнення за показаннями кожного з них відрізняється, і водночас узгоджується з тими показаннями, які вони надали суду.

Отже, сама по собі схема ДТП не містить очевидних і неоспорюваних учасниками відомостей.

До протоколу також додані фотографії пошкоджень обох автомобілів.

Так, на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , наявні пошкодження у виді двох груп подряпин у лівій частині заднього бамперу, а саме в його нижні частині, яка має виступ шириною декілька сантиметрів, а також в частині безпосередньо під лівою задньою блок-фарою, що знаходиться на відстані приблизно десяти сантиметрів над першою групою подряпин.

У свою чергу, автомобіль ОСОБА_2 має пошкодження в правій частині переднього бамперу, однак не лише з боку, а й безпосередньо попереду. При цьому вказаний бампер має не тільки подряпини, і тріщини у двох місцях, одне з яких в передній частині бамперу.

Співставленням цих пошкодження суд приходить до висновку, що у версії подій, про яку розповів водій ОСОБА_2 , малоймовірним є виникнення пошкодження в передній частині бамперу його автомобіля, оскільки в такому разі це означало б, щодо автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в моменту удару знаходився не з правого боку автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , а попереду нього, та ще й під кутом, що означав би рух не прямо, а по діагоналі по відношенню до напрямку руху. Крім того, за показаннями самого ОСОБА_2 , автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався швидше за нього, і тому не зрозуміло, в який спосіб ОСОБА_1 міг вдарити своїм автомобілем передню частину автомобіля ОСОБА_2 .

Водночас описані пошкодження автомобілів узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 .

Також суд в цілому критично оцінює показання ОСОБА_2 , оскільки навіть залучена ним свідок ОСОБА_4 пояснила, що його автомобіль рухався в крайній лівій смузі, що не відповідає поясненням ОСОБА_2 , але співпадає з поясненнями ОСОБА_1 . При цьому, у разі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 у крайній лівій смузі описана ним версія подій взагалі була б неможливо, оскільки місце зіткнення було зафіксоване на середній смузі.

В будь-якому разі суд виходить з того, що, як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку, а всі сумніви щодо винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

За таких обставин, суддя вважає, що при складенні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_5 не зібрано переконливих доказів його вини, що позбавляє суд можливості вважати його винуватим поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.1, 7, 247, 265, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Мінаєв