Номер провадження 3/523/200/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №813318 від 09.06.2024 року, ОСОБА_1 , 09.06.2024 року о 00:03год., в м. Одесі, по вул. От. Головатого 161/2, керував транспортним засобом «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 22.03.2017 р. встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На спростування обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, на адресу суду 31.07.2024 р. (вх. №25660) за підписом захисника ОСОБА_1 адвоката Крайнюкова Максима Миколайовича, надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії пояснень ОСОБА_1 , відеозаписи, які знаходяться в електронному вигляді (usb - флешка), та висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу швидкість реакції №001885 від 09.06.2024 року.

В подальшому, 22.10.2024 року (вх. № 34646) на адресу суду за підписом ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів на спростування обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: виписний епікриз з медичної картки стаціонарного хворого № 7774, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виписку № НОМЕР_3 із медичної картки стаціонарного хворого.

Крім іншого, на адресу суду 12.02.2025 р. (вх.№ 4876) за підписом захисника ОСОБА_1 адвоката Крайнюкова Максима Миколайовича, надійшли заперечення у справі про адміністративне правопорушення. Згідно поданих заперечень адвокат зазначає, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає в повному обсязі, зазначає про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів щодо відсутності вини у вчиненні правопорушення, адвокат зазначив наступне.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Адвокат зазначає, та звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , був зупинений після початку комендантської години, пояснивши працівникам патрульної поліції, що перебував на роботі у бомбосховищі, тому не мав можливості вчасно повернутись додому. На пропозицію пройти освідування у медичному закладі повідомив, що в цьому не має ніякого сенсу, так як він хворіє і за станом здоров`я не може приймати а ні алкогольні, а ні наркотичні засоби.

Крім іншого, адвокат зазначає та посилається на те, що до доданих до матеріалів справи файлів відео фіксації вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти того щоб пройти медичне освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння в медичному закладі, але працівники патрульної поліції відмовили в цьому, повідомивши, що склали відмову.

У запереченнях вказано, що наступного дня ОСОБА_1 повторно зупинили працівники патрульної поліції, запропонували проїхати до медичного закладу для освідування на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Пройшовши тест на стан наркотичного сп`яніння, за результатами він негативний (копію даного висновку медичного закладу приєднано до матеріалів даної справи). До матеріалів справи також доєднано медичні документи про стан здоров`я ОСОБА_1 , які підтверджують, що він за станом здоров`я не може вживати алкогольні та наркотичні засоби.

З урахуванням викладеного, адвокат зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції.

Також, у поданих запереченнях, сторона захисту наголошує на тому, що уповноваженою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 не було дотримано процедури та порядку виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, а саме фіксування вчинення адміністративного правопорушення, що регламентовано приписами статті 251 КУпАП, де доказами у вчинення адміністративного правопорушення є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Що в свою чергу є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що виключає адміністративну відповідальність та порушує конституційні права і свободи ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі.

В судовому засіданні, яке відбулось в режимі відеоконференції 19.03.2025 року захисник Крайнюков М.М. суду пояснив, що наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин, тим більше надано підтвердження проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який є негативним. Отже приєднаних до матеріалів справи про адміністративне правопорушення доказів вбачається, що протокол складено лише на припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Просив, розгляд справи відкласти на незначний термін та надати можливість, викласти додатково письмові заперечення щодо доказу, як відеофіксація вчиненого правопорушення, оскільки останній є таким, що прямо спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На адресу суду, 03.04.2025 року (вх. № 12062) надійшли заперечення у справі про адміністративне правопорушення за підписом адвоката Крайнюкова М.М. Згідно поданих заперечень адвокат зазначив, що досліджений відеозапис свідчить про відсутність роз`яснення з боку працівників поліції щодо наслідків відмови від проходження освідування у медичному закладі. З огляду на відеозапис чітко вбачається, що працівниками поліції здійснювався психологічний тиск, який виражався в погрозах примусової доставки ОСОБА_1 до відділку поліції, для встановлення особи та зняття відбитків пальців, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 надав на вимогу документи, що посвідчують особу.

Адвокат зазначає, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відбувався тиск з боку працівників патрульної поліції, при цьому останні не вчинили дій щодо роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 268 КУпАП, не роз`яснили наслідків відмови від проходження огляду, що є основним принципом при складанні протокол.

В останнє судове засідання особа відносно якої складено протокол та адвокат Крайнюков М.М. не з`явились, на адресу суду 08.04.2025 року (вх. № 12668) надійшла заява за підписом адвоката щодо можливості розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, відповідно до поданої заяви адвокат зазначив, що підтримує раніше подані заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження обставин викладених у протоколі, заперечення та докази надані на спростування обставин викладених у протоколі, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст. 280 КУпАП України, передбачають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Як вбачається з диспозиції вищеназваної статті, вина особи є обов`язковою ознакою правопорушення, її відсутність вказує на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення і як наслідок виключає склад правопорушення в цілому.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 130 КУпАП - адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддею досліджується протокол серія ААД № 813318 від 09.06.2024 року, довідка про отримання (нетримання) особою посвідчення водія, довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 не піддавався адміністративному стягнення за ст. 130 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.06.2024 року, згідно яких останній зазначив, що був зупинений працівниками поліції з підстав порушення комендантської годи, надав пояснення щодо руху в таку годину, потім інший інспектор вирішив, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду в медичному закладі не відмовлявся, поліцейський відмовив в проходженні огляду в медичному закладі, протокол було складено без участі ОСОБА_1 ; направлення на проходження наркотичного сп`яніння, в якому зазначено відмовився від огляду, диск фіксація правопорушення. Згідно диску відеофіксації, доданого до протоколу судом встановлено, що автомобіль ОСОБА_1 було зупинено 09.06.2024 р. о 00 год 02 хв., ОСОБА_1 зупинився відразу на вимогу поліцейського, надав документи що засвідчують особу, вийшов із машини, на вимогу відкрив багажник, після чого працівник поліції сказав що його буде примусово доставлено у райвідділок для встановлення особи та зняття відбитків пальців не пояснюючи причину такого рішення (диск № 1 час з 1:49:35 по 1:51:50)

На спростування обставин викладених у протоколі, суддею досліджуються докази надані захисником Попова А.В. а, також ОСОБА_1 , а саме: висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР від 09.06.2024 року складений о 12 год. 25 хв. згідно якого п.2 розділ 10 зазначено у громадянина ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено.

Докази надані, як виписний епікриз з медичної картки стаціонарного хворого, тимчасово посвідчення військовозобов`язаного та виписка № НОМЕР_3 із медичної картки стаціонарного хворого в період з 28.07.2024 року по 05.08.2024 року - судом не досліджуються, як такі що не мають прямого доказового значення при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, зазначені документи підтверджують у ОСОБА_1 наявність захворювання та прийняття останнім ліків та дотримання дієти.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1995 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Отже, досліджені у справі докази щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не можуть бути визнані належними доказами, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин, оскільки судом досліджено доказ, а саме висновок щодо результатів медичного огляду, згідно якого ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, а відтак, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, відповідно до положення п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 9 ,33, 130, 245, 247, 252, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд міста Одеси протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: