Апеляційне провадження № 33/824/1611/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 829250 08.09.2024 року о 17 год. 48 хв. в м. Києві на вул. В. Чорновола, 23 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу драгер. Результат тесту 0,42 % (проміле).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

У судове засідання, призначене на 13 березня 2025 року, з`явилися особа, яка притягується до відповідальності, та захисник.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Основними доводами апеляційної скарги було:

- відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем;

- у працівників поліції не було підстав проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння як водія транспортного засобу, оскільки останній таким не керував, що призвело до подальших незаконних дій та складання протоколу з порушенням вимог закону;

- працівники поліції порушили процедуру огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки апелянт був незгоден з результатами проведеного на місці огляду на стан сп`яніння;

Дані твердження апелянта не можуть бути прийняті апеляційний судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Таким чином процесуальні вимоги щодо відеофіксації чинним законодавством передбачені лише щодо проведення самого огляду на стан сп`яніння і не містять обов`язку такої фіксації інших обставин, зокрема факту керування водієм транспортним засобом. Вищевказане стосується і складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається відеозапису з нагрудної камери поліцейських, ОСОБА_1 дійсно не знаходився в транспортному засобі коли до нього підійшли працівники поліції, а стояв біля нього, однак на запитання поліцейських, чому він не зупинився на вимогу поліцейських, не тільки не заперечував факту керування і не зупинення на вимогу, але й підтвердив ці обставини, зазначивши про те, що керуючи вказаним транспортним засобом, він не звернув увагу на вимогу поліцейського зупинитися, оскільки всю увагу приділив навігатору.

Таким чином, ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом в той час і в тому місці, які вказані в протоколі, тому твердження апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння як водія транспортного засобу є безпідставним.

Порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст. 266 КУпАП. Також це питання регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, про що свідчить його підпис у протоколі.

Жодного доказу того, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами проведеного огляду, матеріали справи не містять. Не підтверджує факту висловлення ним такої незгоди з результатом огляду і вищезгаданий відеозапис боді-камери поліцейського. За таких умов твердження апелянта в цій частині суперечать матеріалам справи.

Що стосується направлення до медичного закладу, яке є в матеріалах справи, суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з проведеним поліцейським оглядом на стан сп`яніння, у останнього не було обов`язку доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, і такий там не проводився.

Таким чином твердження апелянта, що він був незгоден з результатами огляду на стан сп`яніння, залишились голослівними.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП була підтверджена на підставі сукупності належних та допустимих доказів.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу. Порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба