П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., за участі особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - Пекарь В.І., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, матеріали т.в.о. заступника командира взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №852310 від 08.02.2025 року вбачається, що 08.02.2025 року близько 11 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_3 , а саме вчинила дії фізичного та психологічного характеру, тобто нецензурно виражалась, шарпала за одяг, вдарила ляпас по обличчю, внаслідок чого була або могла бути заподіяна шкода фізичного або психологічного характеру.

Дії гр. ОСОБА_1 працівниками УПП в Закарпатській області ДПП кваліфіковані за ст.173-2 ч.1 КпАП України, вчинення домашнього насильства.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому заперечила, зокрема зазначила, що її чоловік не ночував вдома, після того як він повернувся додому вранці між ними виник конфлікт. Вказує, що вона намагалась уникнути конфлікту, для себе вирішила, що буде подавати на розлучення. Чоловік перебував в стані алкогольного спяніння та поводив себе агресивно. Зазначила, що вона включила камеру на своєму телефоні з метою фіксації їх розмови з чоловіком. Зокрема зазначила, що вона пішла прийняти душ, після чого до ванни зайшов її чоловік, де знайшов її телефон, побачив, що нею знімалось відео та видалив його. Наголосила на тому, що її чоловік виштовхав її з мокрою головою з квартири в коридор підїзду. Зазначила, що вона кілька хвилин простояла в коридорі та оскільки чоловік не заченив двері, повернулась до квартири та з робочого телефону зателефонувала на лінію 102. Пасяля того, як чоловік почув її дзвінок, він також здійснив аналогічний дзвінок на лінію 102. Через вживання її чоловіком алкогольних напоїв між ними існують конфлікти. Також зазначила, що після даної ситуації вони з чоловіком більше не проживають разом.

Просила суд закрити провадження відносно неї, за відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Представник особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - Пекарь В.І. в судовому засіданні вину ОСОБА_4 у вчиненому заперечив, зокрема зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Подав до суду письмове клопотання про закриття справи, згідно якого зазначив, що сам факт складання працівниками поліції протоколу щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Зазначив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, об?єктивна сторона у протоколі записана зі слів потерпілого, що зафіксовано у відеозаписі з бодікамери поліцейського. З аналізу долучених до матеріалів справи відеозаписів видно, що дії потерпілого спрямовані виключно на створення ОСОБА_1 штучної репутації кривдника з метою виправдання своєї поведінки та дії, які фактично і стали підставою для виклику поліції Лешко Є.В. 08 лютого 2025 року.

З посиланням на викладене, просив суд провадження по справі про адміністративне правопорушення,

передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 , в судовому засіданні вказав на те, що 08.02.2025 року між ним та його дружиною відбулась сімейна сварка, в ході якої дружина почала його словесно ображати та погрожувати йому. Зокрема зазначив, що йому стало погано, після чого його дружина почала знімати його на відео, робити фотознімки , та нанесла йому удари в область обличчя, після чого вони викликали екіпаж поліції. Вказав, що після даної ситуації йому було погано та ним було здійснено виклик швидкої допомоги, докази на піджтвердження чого ним надано. Просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - Пекарь В.І., потерпілого ОСОБА_2 , суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зокрема, диспозиція ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сім`я, згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 3ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП передбачає наслідки насильства, а саме, наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, суперечка, сварка про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Тобто факт вчинення домашнього насильства, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме:завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між чоловіком та дружиною відсутня. Дійсно можливо мала місце обопільна словесна перепалка, однак, не кожна перепалка є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної або психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, отже обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення заст.173-2КУпАП є умисні дії або бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Оскільки умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру є обов`язковим елементом об`єктивної сторони, відповідні фактичні обставини підлягають обов`язковому детальному опису в протоколі, а також доказуванню в судовому засіданні.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №852310 від 08.02.2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 08.02.2025 року близько 11 год. 20 хв. за адресою АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_3 , а саме вчинила дії фізичного та психологічного характеру, тобто нецензурно виражалась, шарпала за одяг, вдарила ляпас по обличчю, внаслідок чого була або могла бути заподіяна шкода фізичного або психологічного характеру.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 , відвідував лікарів. Так, ОСОБА_2 , надав виписку за результатами консультації у лікаря-невропатолога від 20.03.2025, довідку про виклик швидкої допомоги від 25.03.2025 року №Ш-31/02-09 та довідку клінічного психолога від 24.03.2025 відповідно до якої вбачається, що він отримує індивідуальні консультації психолога з метою покращення психоемоційного стану внаслідок складної ситуації в сім`ї.

З поданих документів, за результатами огляду лікарів, які відбулися у період майже півтори місяця з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити, що відносно ОСОБА_2 , відбулося психічне насильство 08.02.2025, та які саме наслідки , шкоду психічному здоров`ю воно спричинило.

Разом з цим, з долученої працівниками поліції до матеріалів справи форми ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що поліцейським у вказаному документі зазначено примітку «Під час спілкування з постраждалим та кривдником вбачається сильна маніпуляція з обох сторін».

Слід зазначити, що з доданих до справи матеріалів не підтверджується факт вчинення гр. ОСОБА_1 08.02.2025 року домашнього насильства відносно свого чоловіка ОСОБА_3 . Доказів, які б свідчили про вчинення нею дій фізичного та психологічного характеру, зокрема те, що вона нецензурно виражалась, шарпала за одяг, вдарила ляпас по обличчю гр. ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких можна встановити наявність наслідків, які проявились у завданні шкоди психічному здоров`ю потерпілого. Надані поерпілим документи на підтвердженя своїх доводів не містять інформації, яка б однозначно надала можливість зробити висновок про отримання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , внаслідок події, яка відбулася 08.02.2025.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що до поліції 08.02.2025року надійшли два виклики: від ОСОБА_1 та від ОСОБА_2 , у зв`язку з чим працівники поліції прибули за викликами за адресою АДРЕСА_1 . На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що між сторонами наявний конфлікт, однак будь-яких наслідків заподіяння шкоди фізичного або психологічного характеру відносно потерпілого ОСОБА_3 , з матеріалів відеозапису не вбачається.

За результатами викликів поліції, були складені протоколи про адміністративне правопорушення на обох з подружжя за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Як з переглянутого відеозапису, так і з поведінки учасників судового розгляду у судовому засіданні вбачається, що відносини між подружжям є дуже емоційними, з наявністю взаємних докорів, багатьох претензій один до одного щодо формування та витрачання сімейного бюджету, проведення подружжям дозвілля на власний розсуд кожним з подружжя тощо. Обоє з подружжя підтвердили, що між ними постійно виникають сварки і конфлікти, які чергуються з примиренням.

Судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 , закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції:право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,суд приходить до висновку, що в даному випадку вина гр. ОСОБА_1 у інкримінованому їй правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.cт. 173-2 ч. 1, 283-285КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца