Справа №949/38/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України ID-картка № НОМЕР_1 від 22 листопада 2018 року, орган, що видав 5617, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2024 року о 20-37 год. по вулиці Грушевського, в м.Дубровиця Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Megane» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alcotest 6810" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5ПДР України.

До початку розгляду справи від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості його захисника фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги за дорученням юридичної особи ОСОБА_2 (головного юриста АБ «Офіс Адвокатів Василя Ковташа»)

Дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України (ч. 2 ст. 246 КУпАП).

При цьому, забезпечення гарантованого права на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, що здійснюється в порядку, передбаченому, регламентовано Главою 24 цього Кодексу.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

При цьому, ч. 2 ст. 271 КУпАП передбачає, що повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Приписами ст. 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Єдиним законом, який регламентує надання особі правової допомоги є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Водночас, зазначений вище Закон не визначає поняття іншого (крім адвоката) фахівця у галузі права, який може здійснювати захист чи представництво особи в суді.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_2 є юристом, що підпадає під поняття фахівця у галузі права, який має право на надання правової допомоги, про що додано до клопотання відповідні докази.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від 16.11.2000 було встановлено, що положення ч. 1 ст.59 Конституції України треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому було визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ч. 1 ст. 268 КУпАП за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Після ухвалення Конституційним Судом зазначеного рішення ч. 1 ст. 268 КУпАП викладена в редакції, відповідно до якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Проте, враховуючи вищевикладені правові норми, до матеріалів клопотання не надано доказів на підтвердження тому, що ОСОБА_2 є адвокатом, чи фахівцем у галузі права, який за законом має право надавати правову допомогу, а тому відсутні підстави для допуску його до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, як захисника та фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги Шпаку О.І.

Водночас, суд звертає увагу, що вказане рішення Конституційного Суду було ухвалене в листопаді 2000 року і відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України. В той же час Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016 Конституцію України було доповнено ст. 131-2, відповідно до якої до Основного закону були внесені зміни, за якими виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Отже, до таких винятків щодо представництва в судах справи про адміністративні правопорушення не відносяться.

Цим же Законом розділ XV «Перехідні положення» Конституції було доповнено п. 16-1, відповідно до якого - представництво відповідно до ст. 131-2 цієї Конституції виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018; у судах першої інстанції - з 01.01.2019.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до приписів ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 01.01.2019 виключно адвокат здійснює представництво особи у судах першої інстанції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у справі про адміністративне правопорушення бути захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право виключно адвокат.

Наведена позиція апеляційного суду узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, а також відповідає практиці Європейського суд з прав людини, який у рішенні від 20.05.2010 у справі «Молдавська проти України» роз`яснив, що право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує державного регулювання, яке може змінюватися в часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Тим не менше, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, який залишається для особи, у такий спосіб або в такій мірі, що сама суть права буде порушена.

Приймаючи до уваги наведене, а також з метою не порушення права ОСОБА_1 на захист суд вважає за необхідне роз`яснити йому право на залучення захисника для захисту її прав в порядку ст. 268 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості його захисника Буткевича Валентина Валентиновича - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на залучення захисника для захисту його прав в порядку ст. 268 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.