ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/9953/24

Пров. №3/766/190/25

12.03.2025 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Комарькової Є.І.

захисника: Коваленко В.В.

особи, яка притягається до відповідальності: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, начальник медичної служби медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

встановив:

В протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 21.06.2024 року вказано, що 20.03.2024 до військової частини НОМЕР_1 після лікування, яке проходив з 16.02.2024, для подальшого проходження служби прибув солдат ОСОБА_2 . Відповідно до лікарських рекомендацій, солдат ОСОБА_2 не повинен був залучатися до несення служби зі зброєю та потребував постійного психологічного контролю.

Між тим, начальник медичної служби - начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_3 , недотримуючись лікарських рекомендацій, не доповів командиру частини про такі рекомендації, в результаті чого солдат ОСОБА_2 був допущений до несення служби зі зброєю.

Як наслідок, 01.05.2024 близько 8-00 год. за викликом солдата ОСОБА_4 приїхав евакуаційний автомобіль, в якому останній з застосування штатної вогнепальної зброї - автомата АК-74 - взяв у заручники військовослужбовців старшого солдата ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вимагав відвести його до м. Миколаєва.

Враховуючи викладене, начальник медичної служби - медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 08.07.2022, достовірно знаючи свої обов?язки, маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення, а саме: не забезпечив належний контроль, виконання прямих наказів командування організовувати відновлювальне лікування в медичному пункті після виписки їх з госпіталю, не подає рапорт командиру про недопущення до несення служби зі зброєю солдатом ОСОБА_7 , що мало наслідком вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що після повернення солдата ОСОБА_7 у військову частину після лікування та вивчення його епікризу, де було зазначено, що він потребує направленя на ВЛК, він повідомив про це його ротного. Подальше направлення солдата ОСОБА_7 на ВЛК мало відбуватися на підставі поданої ним заяви за наказом командира. Зазначений епікриз не містив рекомендацій про те, солдат ОСОБА_2 не повинен був залучатися до несення служби зі зброєю. Після події з захопленням заручників він зв`язався зі стройовою частиною, там звернулися до попередньої частини, яка вже тільки тоді надала документи, які містили відомості про те, що солдат ОСОБА_7 не мав залучатися до несення служби зі зброєю.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко В.В. висловила думку про необхідність закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій до протоколу про адміністративне правопорушення додані наступні документи:

- пояснення ОСОБА_8 начальника групи психологічного забезпечення, супроводу та відновлення ВЧ НОМЕР_2 , за змістом яких після повернення солдата ОСОБА_7 у військову частину після лікування він потребував проходження ВЛК;

- пояснення військовослужбовців ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про обставини захоплення його солдатом ОСОБА_7 як заручника;

- аналогічні за змістом пояснення ОСОБА_11 тво командира 2 стрілецької роти та ОСОБА_12 заступника командира роти з морально психологічного забезпечення, ОСОБА_13 командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, відповідно до яких на час прибуття у вч НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 будь яких документів щодо стану свого здоров`я не надавав, під час проходження служби у вч НОМЕР_2 у зв`язку зі скаргами був направлений на лікування, згідно епікризу за результатами лікування потребував проходження ВЛК, однак не був направлений, оскільки одразу не подав рапорт, а згодом був направлений на навчання у інший регіон, невдовзі після чого відбулося захоплення заручників;

- копія епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №584/77 на ім`я ОСОБА_7 за період лікування з 16.02.2024 по 20.03.2024 року, зміст розділу якого неможливо відтворити через погану якість копії наданого документу;

- копія перевідного епікризу №1175 із медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_7 військовослужбовця вч НОМЕР_3 за період лікування з 26.06.2023 по 13.07.2023 року, у розділі «Лікувальні та трудові рекомендації» якого, зокрема, зазначено, що «не залучати до несення військової служби без зброї»;

- копії документів на підтвердження займаної ОСОБА_1 посади на час інкримінованих йому обставин, а саме: витяг з наказу командира вч НОМЕР_1 від 21.07.2022 року про зарахування до списків на посаду начальника медичної служби начальника медичного пункту, службова картка, службова характеристика, посвідчення офіцера, військового квитка.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вказаних у складеному стосовно нього протоколі, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення суть інкримінованих ОСОБА_1 дій зводиться до того, що він, за наявності лікарських рекомендацій про те, що солдат ОСОБА_2 не повинен залучатися до несення служби зі зброєю та потребував постійного психологічного контролю, не подав рапорт командиру про недопущення останнього до несення служби зі зброєю, що призвело до негативних наслідків у виді захоплення заручників.

Проте, в жодному з доданих до протоколу документів не міститься відомостей про те, що ОСОБА_1 володів даними щодо того, що солдат ОСОБА_7 відповідно до лікарських рекомендацій не повинен був залучатися до несення служби зі зброєю, що відповідає позиції ОСОБА_1 , висловленій в судовому засіданні.

Таких відомостей не було здобуто і в ході судового розгляду справи.

Більш того, жоден з епікризів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить рекомендації про те, що солдат ОСОБА_2 не повинен був залучатися до несення служби зі зброєю.

Мова про рекомендації щодо використання зброї йдеться у перевідному епікризі, натомість у ньому зазначено «не залучати до несення військової служби без зброї», що очевидно не є тотожним твердженню «не повинен був залучатися до несення служби зі зброєю».

Отже, доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 допустив недбале ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення ним правопорушення, не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати беззаперечним доказам вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяН. В. Корольчук