Номер провадження: 33/813/999/25
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Карташов О.Ю., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги адвоката Танцюри Олени Анатоліївни поданоїна постанову Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 03.04.2025 року через Приморський районний суд м. Одеси адвокат Танцюра О.А. подала апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.

Перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, що наведено в ст. 294 КУпАП, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі ч.1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Частина 2 ст. 271 КУпАП передбачає, що повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що повноваження адвоката на представництво осіб у справах про адміністративні правопорушення посвідчуються такими документами: або довіреністю, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

При цьому, у разі надання до суду ордеру у якості документа, що посвідчує повноваження захисника, то до такого ордеру обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, засвідченого підписами сторін.

Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила в постанові від 05 червня 2019 року по справі № 9901/847/18 (провадження № 11-44заі19), що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Адвокат Танцюра О.А., яка подала та підписала апеляційну скаргу не долучила до неї повноваження на участь у розгляді справи, зокрема ордера чи доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договору про надання правової допомоги, у зв`язку з чим порушено вимоги ч.2 ст. 271 КУпАП.

При цьому, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВН № 1421460 від 24.10.2024 року який виданий на підставі договору про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 2 від 24.10.2024 року (а.с. 14), також є копія ордеру серія ВН № 1421460 від 12.03.2025 року який виданий на підставі договору про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги від 23.10.2024 року (а.с. 53), які оформлені з порушенням вимог закону.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до ордера про надання правничої допомоги від 24.10.2024 року додана копія угоди про надання правничої допомоги (витяг) від 24.10.2024 року (а.с. 15), а до ордера від 12.03.2025 року копія угоди про надання правничої допомоги (витяг) від 23.10.2025 року не доданий.

Так, ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції.

Відповідно до п. 4 Положення, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з п.п. 12.4. п.12 Положення, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Пунктом 2 частини 1статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з п. 11 Положення ордер, установленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Типова форма ордера на надання правової допомоги, наведена у додатку 1 до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, яка діє станом на даний час, також містить реквізит «назва органу, у якому надається правова допомога».

Відтак, чинним законодавством закріплено вимогу щодо зазначення конкретної назви органу, зокрема, суду, що повинна бути окремо зазначена в ордері на надання правової допомоги, а саме в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Аналогічна правова позиція відображена в ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2021 року у справі № 160/8644/19.

Таким чином, законодавець чітко вказав на обов`язок адвоката вказувати в ордері судові органи, в яких він надає правову допомогу, зокрема в графі «Назва органу, у якому надається правова допомога».

Разом з тим, в копії ордеру, яка міститься в матеріалах справи (а.с.14) виданим адвокатом ОСОБА_2 в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» не вказано жодного органу в якому буде надаватись правова допомога, а в копії ордеру, яка міститься в матеріалах справи (а.с.53) виданим адвокатом Танцюрою О.А. в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» вказано, зокрема «Приморському районному суді апеляційному суді», тобто без зазначення як конкретного органу Одеського апеляційного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №9901/847/18 сформульовано висновок про те, що з огляду на підпункт 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, що є аналогічним за змістом до п.п.12.4. п.12 Положення в чинній редакції, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, при цьому, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

У іншій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18 зроблено висновок про те, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. При цьому в ордері, який був предметом розгляду справи №9901/939/18, зазначено, що адвокат надає правову допомогу у всіх органах, установах, організаціях та підприємствах, а також судах у всіх без винятку справах.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що в разі надання адвокатом правової допомоги в суді в ордері має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду. При цьому, Велика Палата Верховного Суду не визнає ордер документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, якщо в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" зазначено, що адвокат надає правову допомогу: 1) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування (справа №990/847/18); 2) у всіх органах, установах, організаціях та підприємствах, а також судах у всіх без винятку справах (справа №9901/939/18).

Отже, ордера, які міститься в матеріалах справи оформлені з порушенням вимог закону, не можуть підтверджувати повноваження адвоката на здійснення представництва прав, свобод та інтересів особи, якій надається правова допомога, безпосередньо у Одеському апеляційному суді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії»).

Слід зазначити, що положеннями чинного КУпАП не передбачено залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга адвоката Танцюри О.А. не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 271 та ст. 294 КУпАП, а саме: адвокат Танцюра О.А. не надала у повному обсязі до апеляційної скарги передбачених законом доказів, щодо наявності в неї повноважень на подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст. 271, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, подану адвокатом Танцюрою Оленою Анатоліївною на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов