ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/664/25 Справа № 216/128/25 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Кривий Ріг

09.04.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу захисника Мельниченка В.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

за участю захисника Мельниченка Ю.В.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Мельниченком Ю.В., який в апеляційній скарзі:

- вважає, що судом першої інстанції було прийнято оскаржуване рішення без врахування та ретельного аналізу всіх фактичних обставин справи, відсутні допустимі докази відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння;

- зазначає, що ОСОБА_1 особисто прохав працівник поліції про його особисте доставлення до закладу охорони здоров`я, та працівник поліції повідомив про можливість самостійного проходження огляду на стан сп`яніння;

- вказує, що ОСОБА_1 є уродженцем Азербайджану, хоча проживає на території України та є громадянином України, не розуміє української мови, у зв`язку з чим порушено його право на захист через незалучення захисника, оскільки він не розумів у повному обсязі, що йому казали працівники поліції;

- зазначає, що ОСОБА_1 фактично сів до автомобіля працівників поліції для того, щоб їхати до закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан сп`яніння, та вийшов з автомобіля, коли інший працівник поліції надав йому для підпису постанову про адміністративне правопорушення щодо нього за відсутність страхового полісу, що обурило ОСОБА_2 , оскільки він прохав вирішити це питання після того, як він повернеться з закладу охорони здоров`я;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника та ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 23.12.2024р., о 18:48год., у м. Кривому Розі по вул. Ракетній, біля буд. 1«к» керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», р/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, показав суду, що з протоколом про адміністративне правопорушення не погодився, також показав, що наркотичні речовини не вживає, від медичного огляду не відмовлявся, крім цього, він не розуміє українську мову, тому просив працівників поліції спілкуватись на російській, проте вони відмовились.

Суд першої інстанції показання ОСОБА_1 не прийняв до уваги, вважав, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена у повному обсязі.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення, який складено правомочною посадовою особою, у встановленому законом порядку;

- відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано як 23.12.2024, о 18 год. 48 хв., у м. Кривому Розі по вул. Ракетній, біля буд. 1«к» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції, в подальшому від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

Суд першої інстанції вважав зазначені докази чіткими, узгодженими між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не може погодитись із рішенням суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст. 245, 251, 280 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У порушення вказаної вимоги закону суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, повно та всебічно не з`ясував їх у точній відповідності із законом, що призвело до помилковості висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Під час судового розгляду суд, керуючись вимогами ст. 245, 280 КУпАП суд, після дослідження та оцінки сукупності доказів, повинен встановити склад адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, для прийняття рішення про її винуватість.

У справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 суд першої інстанції вважав доведеним вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення, та склад цього правопорушення, на думку суду першої інстанції, утворила відмова ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, та вказана обставина підтверджена відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 особисто прохав працівника поліції про доставляння його до закладу охорони здоров`я, та працівник поліції повідомив про можливість самостійного проходження огляду на стан сп`яніння, та що ОСОБА_1 фактично сів до автомобіля працівників поліції для того, щоб їхати до закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан сп`яніння, та вийшов з автомобіля, коли інший працівник поліції надав йому для підпису постанову про адміністративне правопорушення за відсутність страхового полісу, що обурило ОСОБА_2 , оскільки він прохав вирішити це питання після того, як він повернеться з закладу охорони здоров`я, вважає їх слушними з таких підстав.

Відповідно до матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено через несправність освітлювальних приборів задніх фар. При спілкуванні з ним працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 не мав полісу обов`язкового страхування для керованого ним транспортного засобу.

Один з працівників поліції наголосив, що таке порушення тягне за собою адміністративну відповідальність і приступив до складання відповідної постанови. Другий працівник поліції висловив ОСОБА_1 підозру перебування його у стані наркотичного сп`яніння та вимогу проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

На вказану вимогу ОСОБА_1 погодився, та сів до службового автомобіля разом із працівником поліції, який мав доставити його до закладу охорони здоров`я.

В момент, коли службовий автомобіль почав рух до закладу охорони здоров`я, другий працівник поліції зупинив його, та підійшовши до пасажирського місця, де сидів ОСОБА_1 , запропонував підписати йому постанову про адміністративне правопорушення за фактом відсутності страхового полісу.

ОСОБА_1 обурився такими діями, оскільки раніше прохав вказане питання розглянути після того, як він повернеться із закладу охорони здоров`я, та вийшов з автомобіля. Вказані дії ОСОБА_1 працівник поліції розцінив як ухилення від огляду на стан сп`яніння, після чого склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи відеозапис встановив, що під час висловлення працівниками поліції зауважень щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, як за відсутності полісу страхування, так і підозри його перебування у стані наркотичного сп`яніння, кожен з працівників діяв окремо, що на думку суду апеляційної інстанції, не дозволило ОСОБА_2 належним чином надавати пояснення за кожною з вимог, оскільки один працівник поліції окремо вимагав негайного проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, інший окремо складав постанову за відсутність страхового полісу.

Відповідно до матеріалів відеозапису ОСОБА_1 фактично визнав факт порушення за відсутність страхового полісу, та пріоритет у своїй захисній позиції надав саме спростуванню підозри його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до матеріалів відеозапису файл (clip_2) вбачається що ОСОБА_1 звертається до працівника поліції, та каже: «Робимо так, ніякого суду не буде, ідемо туди (заклад охорони здоров`я), перевіряйте, якщо все чисто … У мене все чисто, я у собі впевнений».

На вказане прохання працівник поліції відповідає: «Ви у якісь ігри граєте, колега вам три рази повідомив …(вимогу на огляд)»

ОСОБА_1 відповідає «Я ж погодився з вами їхати..?»

Працівник поліції каже: «Так, а чого ви вискочили з машини?»

ОСОБА_1 «Ну, а що він штраф пише…?»

Працівник поліції «У вас була можливість…, вам надали можливість…, ми ж не будем Їду, не їду… Вас направили посадили, ви вискочили…»

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали відеозапису встановив, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції він жодного разу не висловив відмови від огляду на стан сп`яніння, на першу вимогу працівника поліції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння закладі охорони здоров`я сів до автомобіля працівників поліції, висловивши згоду на проходження огляду, у подальшому самостійно прохав доставити його до закладу охорони здоров`я, проте отримав відмову від працівника поліції і його доставці до закладу охорони здоров`я, нібито через затримку часу з боку ОСОБА_1 , та залишення ним службового автомобіля працівників поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно та невсебічно з`ясував фактичні обставини справи, належним чином не дослідив матеріали відеозапису не дослідив, не надав відповідної оцінки поведінці ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що поведінка ОСОБА_1 не вказувала на його категоричну відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на всі висловлені вимоги працівника поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погоджувався. При цьому слід звернути окрему увагу на процедуру складання працівниками поліції двох матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме що вони проводились одночасно, кожним працівником поліції окремо. Враховуючи освітній рівень ОСОБА_1 , який отримав освіту у 80-х роках ХХ століття в Азербайджані, та його вік, існує обґрунтований сумнів, що він не міг одночасно та належним чином реагувати на кожну з двох процедур складення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо нього.

Суд апеляційної інстанції не може вважати обґрунтованим висловлення працівником поліції заперечення щодо доставки ОСОБА_1 на його прохання до закладу охорони здоров`я із спливом тривалого часу, як встановлення факту відмови ОСОБА_1 від огляну на стан наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до матеріалу відеозапису зупинка ОСОБА_1 відбулася о 18:48год. файл (clip_0), підозра у працівника поліції щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння висловлена о 18:52год. файл (clip_0), після якої ОСОБА_1 погодився на огляд у закладі охорони здоров`я та сів до службового автомобіля о 19:04год. файл (clip_1). Слід звернути увагу, що за цей час також тривала процедура складання матеріалів за відсутність страхового полісу другим працівником поліції.

О 19:07год. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля через вимогу підписання другим працівником поліції іншого матеріалу про адміністративне правопорушення, з яким був незгодний. Після чого, через десять хвилин, о 19:17 (clip_2), прохав доставити його до закладу охорони здоров`я, проте отримав відмову від працівника поліції, вмотивовану затягуванням часу.

Суд апеляційної інстанції встановив, що вся процедура спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції тривала пів години, що не можна вважати затягуванням часу чи тривалим часом, оскільки такі обставини не були встановлені судом апеляційної інстанції при дослідженні відеозапису. Проте, під час дослідження відеозапису були встановлені обставини, при яких ОСОБА_1 опинився у одночасній ситуації, яка вимагала різних дій з його боку, а саме обирати, чи їхати до закладу охорони здоров`я, чи бути присутнім при складанні матеріалу за відсутність страхового полісу, надаючи свої заперечення та пояснення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме відсутність послідовності в діях працівників поліції викликала суперечливу ситуацію, при якій, на переконання суду апеляційної інстанції, працівник поліції не мав обґрунтованих підстав для відмови доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для його огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками поліції належним чином не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо огляду особи на стан сп`яніння, що ставить під сумнів обґрунтованість висловленої вимоги щодо огляду та висловленої категоричної відмови від такого огляду.

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу на особу ОСОБА_1 , який народився в Азербайджані, має освіту слюсаря з ремонту автомобілів, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, одружений, дружина має інвалідність ІІІ-ї групи, піклується матір`ю похилого віку 1937р.н..

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції оскаржуване рішення прийнято без врахування та ретельного аналізу всіх фактичних обставин справи, відсутні допустимі докази відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння є слушними, та підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка Юрія Васильовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя