Справа № 135/484/25
Провадження № 3/135/197/25
ПОСТАНОВА

іменем України

08.04.2025 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини справи

23 березня 2025 року о 18 год 30 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці біля будинку № 17/А по вул. П.Кравчика у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, порушуючи громадський порядок і спокій громадян, нецензурно лаявся, образливо чіплявся та погрожував фізичною розправою.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, що виразилося в нецензурній лайці та образливому чіплянні до громадян, чим порушив громадський порядок і спокій.

Крім того, 23 березня 2025 року о 18 год 35 хв ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку № 17/А по вул. П.Кравчика у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського Джежика О.С., а саме не припинив нецензурно лаятись, образливо чіплятись, шарпати за одяг, намагався вчинити бійку, а також погрожував фізичною розправою.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме злісну непокору законному вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

2. Процесуальна поведінка особи та правові підстави розгляду справи за її відсутності.

На виклик суду ОСОБА_1 не з`явився, про дату й час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Заяви або клопотання (зокрема, про відкладення судового розгляду) від нього не надходили. Водночас до протоколу про адміністративне правопорушення долучено заяву ОСОБА_1 із проханням проводити розгляд справи за його відсутності.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, розглядом справи не цікавився, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляв, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

3. Встановлені судом обставини, оцінка доказів та правова кваліфікація дій.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

4. Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 173 КУпАП, об`єктивною стороною правопорушення є дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто, об`єктивна сторона дрібного хуліганства проявляється в активних, суспільно шкідливих діях осіб, що порушують громадський спокій.

Під громадським порядком слід розуміти врегульовану правовими та іншими соціальними нормами систему суспільних відносин, яка забезпечує захист прав і свобод громадян, їх життя та здоров`я, повагу до честі й гідності, дотримання норм суспільної моралі.

Забезпечення громадського спокою, недоторканності майна, честі й гідності особи є складовими частинами поняття громадського порядку, охоплюються цим поняттям.

Формами дрібного хуліганства, зокрема, є вживання нецензурної лайки та образливе чіпляння до громадян.

Поняття «нецензурна лайка» - це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. У правовій літературі справедливо зазначається, що незалежно від того у зв`язку з якими обставинами особа висловлює своє роздратування у формі нецензурної лайки, вона скоює проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку. Словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю людей, проте використання нецензурних слів виявляє, перш за все, грубе, образливе ставлення до оточуючих. Воно, принижує та знижує рівень людського спілкування, та завдає моральної шкоди духовному стану суспільства, ображає людську гідність.

Під поняттям «образливе чіпляння до громадян» слід розуміти аморальну поведінку, що принижує честь і гідність громадян, є проявом фізичного насильства, яке характеризується різноманітними рухами, діями суб`єкта правопорушення та спрямоване проти іншої особи, наприклад, штовхання; хапання за одяг; насильницьке утримання за руки; застосування больових прийомів з використанням знань з анатомії людини; приставання на вулиці; насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком та інше, а також заподіяння моральної та матеріальної шкоди (обсипання, оббризкування брудом, плювки на одяг тощо).

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 030188 від 23 березня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; протоколом про адміністративне затримання від 23.03.2025; рапортом працівника поліції; відеозаписом.

На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, тривалий час вживає нецензурну лайку, вчиняє образливі дії стосовно оточуючих, погрожує фізичною розправою. На неодноразові законні вимоги працівників поліції припинити протиправну поведінку він не реагував, проявляв агресію у відповідь.

Суд також зазначає, що наявні у справі відеоматеріали не містять жодних ознак неправомірної поведінки з боку працівників поліції. Дії поліцейських відповідають вимогам чинного законодавства та спрямовані на припинення правопорушення.

Оцінюючи наявні у справі докази окремо та в сукупності, керуючись вимогами статей 251, 252 КУпАП, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

5. Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність у його діях складу правопорушення.

Відповідальність, яка передбачена ст. 185 КУпАП, настає у разі вчинення особою злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 030187 від 23 березня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; протоколом про адміністративне затримання від 23.03.2025; рапортом працівника поліції; відеозаписом.

Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, тривалий час нецензурно висловлювався, вчиняв агресивні дії, образливо чіплявся до громадян, погрожував фізичною розправою. На неодноразові законні вимоги працівників поліції припинити правопорушення, висловлені чітко та зрозуміло, ОСОБА_1 не реагував, продовжував агресивну поведінку, що свідчить про його злісну непокору.

Суд також встановив, що дії працівників поліції були правомірними, не виходили за межі їх повноважень, здійснювались у межах чинного законодавства, а сам відеозапис не містить ознак перевищення повноважень або провокацій з їх боку.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази окремо та в сукупності, на основі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

6. Визначення міри адміністративного стягнення.

Відповідно до частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне з числа вчинених правопорушень.

Оскільки справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173 та 185 КУпАП, вчинені ОСОБА_1 , розглядаються судом одночасно, вони підлягають об`єднанню в одне провадження, за яким присвоєно номер № 135/484/25. Відтак адміністративне стягнення накладається в межах санкції, передбаченої статтею 185 КУпАП, як за більш серйозне правопорушення.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчинених правопорушень, які посягають на громадський порядок та встановлений порядок управління, їх підвищену суспільну небезпеку, обставини вчинення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також майновий та сімейний стан.

Обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , у матеріалах справи не встановлено.

Натомість, обставиною, що обтяжує відповідальність, є вчинення адміністративних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Ладижинська міська лікарня» № 49 від 23.03.2025 року, а також роздруківкою результатів тестування, проведеного за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», згідно з якими вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 становив 2,14 проміле.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на особу правопорушника, його вік, соціальний та матеріальний стан, суд вважає, що накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті 185 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення виховання особи в дусі дотримання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП та пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40-1, 185, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя