ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/5855/24 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/384/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шкабури О.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шкабури О.В. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 9 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 26 жовтня 2024 р. о 14 год. 52 хв., ОСОБА_1 , на 475 км траси Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, Запорізького району Запорізької області, керував транспортним засобом BMW 750I, державний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу номер 9332 від 26.10.2024 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Про повторність попереджений, чим порушив п.п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шкабуро О.В., діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права. При цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративне стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказав, що події викладені в протоколі, відрізняються від подій зафіксованих відеозаписом. Зокрема, відеозапис події не містить жодних відомостей про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а містить лише відомості з того моменту як автомобіль ОСОБА_1 стоїть припаркований, а на місці водія перебуває інша особа. При цьому, ОСОБА_1 зазначив поліцейському, що він не є водієм. Крім того, наданий відеозапис через свою низку якість не надає можливості ідентифікувати особу водія, а номер зазначений на початку відео не співпадає з номером технічного засобу відеозапису, через що не можуть бути прийняті судом.

Вважає, що навіть при наявності акту огляду та медичного висновку, достеменно вважати встановленим факт керування транспортним засобом в стані сп`яніння ОСОБА_1 не уявляється можливим.

Просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 9 січня 2025 року. Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Шкабуро О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Наполягав на тому, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, за кермом автомобіля перебував свідок, який підтверджував вказані обставини. Крім того, факт керування автомобілем ОСОБА_1 не підтверджується і відеозаписом події.

ОСОБА_1 зазначив, що є інвалідом 2 групи, через що на транспортному засобі їздить із супроводженням. У вказаний в протоколі день та час їхав у м. Дніпро до лікарні. Огляд на визначення стану сп`яніння пройшов, оскільки взагалі не вживає алкогольні напої. Транспортним засобом не керував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що відображено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 159525 від 26 жовтня 2024 року підтверджується:

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с. 4);

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер 6820» від 26 жовтня 2024 р. з результатом 1,47‰ (а.с. 3);

- направленням від 26 жовтня 2024 року на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- даними Висновку № 9332 від 26 жовтня 2024 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с 11).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала інша особа, суд проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами в справі, які суд не може залишити без уваги.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Із дослідженого під час апеляційного перегляду справи відеозапису події, долученого до справи зафіксовано рух транспортного засобу BMW 750I, державний номер НОМЕР_2 через блокпост, його зупинка. Також зафіксовані обставини спілкування поліцейського із ОСОБА_1 біля транспортного засобу. При цьому, двері автомобіля з боку водія відчинені, що дає змогу встановити факт перебування на пасажирському сидіння іншої особи. Перевірка документів водія, під час якої особа з пасажирського сидіння автомобіля, вийшла і підійшла до ОСОБА_1 та поліцейського. Жодних пояснень, що саме він керував транспортним засобом, дана особа не зазначає.

Крім того, зафіксовано як ОСОБА_1 на пояснення поліцейського про те, що він був зупинений за керування автомобілем з одночасним використанням мобільного телефону, не заперечив даний факт.

Також зафіксовано спілкування ОСОБА_1 по телефону, де він зазначає, що він відвозив сина на поїзд та був зупинений поліцейським за керування автомобілем з одночасним використанням мобільного телефону.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці за сприйнятих даних з відеоматеріалу не викликає сумніву.

Відповідаючи на доводи сторони захисту, що відеозапис не може бути прийнятий судом, оскільки через свою низку якість не надає можливості ідентифікувати особу водія, а номер зазначений на початку відео не співпадає з номером технічного засобу відеозапису слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної в протоколі події за участю ОСОБА_1 та не містить ознак фальсифікації.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шкабури Олександра Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 9 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/5855/24