ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/227/25 Справа № 707/141/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУ пАПГоловуючий у І інстанції Волкова Н. С. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягується до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мельника С.Є., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 707/141/25 за апеляційною скаргою захисника Мельника С.Є. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 12 січня 2025 року об 11-07 годині по а/д Р10 Черкаси-Сміла-Умань 40 км, керував транспортним засобом «Peugeot Partner» н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager ARCЕ 0200» на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту № 2776 позитивний та склав 0,44 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Мельник С.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити захід стягнення, вказаний в постанові Черкаського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить службу в ВЧ НОМЕР_2 , на посаді командира 1 автомобільної роти автомобільного батальйону. За час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, вину у скоєному проступку визнав беззаперечно. В ході його службової діяльності, яка полягає у виконанні бойових завдань пов`язаних з транспортуванням важкої броньованої техніки до місць проведення бойових дій, у ОСОБА_2 є потреба у наявності посвідчення водія, відсутність такого посвідчення унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту держави.

Просить застосувати аналогію права, Кримінальний кодекс, та пом`якшити призначене стягнення.

Заслухавши думку особи, яка притягується до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мельника С.Є., які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом переглядається оскаржувана постанова лише в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернативи призначення стягнення без такого позбавлення, а тому посилання апелянта на те, що він військовослужбовець та за своїм обов`язками є водієм, не може слугувати підставою для скасування постанови місцевого суду в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративне правопорушення.

Як зазначалося, зазначений вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, навіть виконання ним обов`язків військової служби та зі забезпеченням оборони України, захистом її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 06 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мельника С.Є. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Биба