Справа № 759/1157/25 Головуючий в суді І інстанції - Кравець В.М.
Провадження № 33/824/1921/2025 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №204815 від 25.12.2024 року вбачається, що 25.12.2024 о 13:54 у м. Києві по вулиці Ушакова, 8 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на приладі "Драгер" та у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у медичному закладі водій відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу обґрунтовує тим, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського та не підтверджено матеріалами справи.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 , не надавши відповідного обґрунтування про те, що він 25 грудня 2024 року, вийшовши з дому за адресою: м. Київ, вул. М Ушакова, 10, попрямував до свого автомобіля, який 24 грудня, тобто за день до цього припаркував, як і завжди уздовж узбіччя по вулиці М. Ушакова, 8, та який мав намір у подальшому використовувати, щоб дібратись до місця роботи. У той час, як ОСОБА_1 заливав через бачок системи охолодження охолоджувальну рідину для двигуна автомобіля марки ЗАЗ модель Lanos (державний номерний знак НОМЕР_2 ) повз нього по зустрічній смузі, з протилежної сторони, на службовому автомобілі рухалися працівники патрульної поліції, та які зупинилися навпроти. Після чого з автомобіля патрульної поліції вийшов інспектор, який підійшов до ОСОБА_1 , назвався ОСОБА_2 та запитав чи все у нього в порядку та надалі почав вимагати надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, вказує, що інспектор патрульної поліції діяв не у спосіб та не в межах повноважень, визначених законом.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Черненко Є.М. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Для повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи апеляційним судом у судове засідання викликався працівник поліції яким складався протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 204815 від 25.12.2024 року щодо ОСОБА_1 .

Однак, до суду апеляційної інстанції працівник патрульної поліції не з`явився

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, що містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Всупереч вимогам правових норм, судом першої інстанції не було в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Відповідно до ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, оскільки відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки матеріалами справи жодним чином не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме не доведений факт керування транспортним засобом, що є необхідною обставиною для кваліфікації дій за ч.1 ст.130 КУпАП, висновок суду першої інстанції про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Працівники поліції не зупиняли автомобіль ЗАЗ Lanos (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 , останній був припаркований на узбіччі дороги, про що він і наголошував працівникам поліції.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження власних пояснень, щодо проживання за адресою поряд з місцем паркування його транспортного засобу.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді районного суду є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник