Справа №461/558/25
Провадження №3/461/378/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., захисника особи відносно якої складено протокол адвоката Чорнія І.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 27.102017 органом 4601, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

встановив:

30.10.2022 року о 21:55 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці під керуванням громадянки України ОСОБА_1 ввезено транспортний засіб «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 з наданням митному органу як підставу для його ввезення наступних документів: закордонний паспорт НОМЕР_1 , лист клопотання військової частини НОМЕР_4 б/н на адресу Громадської організації «Допоможемо та відновимо Україну разом», декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в яких зазначено одержувачем військова частина НОМЕР_4 , реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб №2.

Листом Держмитслужби України від 05.08.2024 року №20/20-02-01/7/802 «Про проведення перевірок» Львівську митницю повідомлено про не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_4 . Також, Львівською митницею отримано лист Відділення поліції № 1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 31.10.2025 №77418/8.5-20 щодо звернення командира військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 по факту ненадходження гуманітарної допомоги призначеної для військової частини НОМЕР_4 .

Від Відділення поліції № 1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області листом від 06.01.2025 №566/8.5-20 отримано копію акту приймання-передачі благодійної допомоги військовій частині НОМЕР_4 , а саме автомобіля «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 .

Львівською митницею до військової частини НОМЕР_4 cкеровано запит щодо підтвердження факту підписання акту прийому-передачі вказаного автомобіля. Військова частина своїм листом від 14.01.2025 №1838/87 повідомила, що автомобіль «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 громадянкою ОСОБА_1 до військової частини не передавався, акт прийому-передачі частиною не складався, не реєструвався і не підписувався.

Отже, громадянкою ОСОБА_1 було ввезено транспортний засіб «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_4 та подано документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 №1192-XIV, гуманітарна допомога цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації». Безоплатна допомога (пересилка, виконання робіт, надання послуг) - надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації донорам.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги та підлягають взяттю в установленому порядку на облік в Збройних Силах, правоохоронних органах, інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, або в інших суб`єктах, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону.

Відповідно до інформації наявної у базі даних ПІК «Провадження в справах про порушення митних правил» АСМО «Інспектор», ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України (протокол про порушення митних правил №1547/20900/23 від 02.11.2023).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Львівського апеляційного суду від 29.03.2024 (справа №461/263/24) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (рішення вступило в законну силу 29.03.2024 року).

Отже, зазначені дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 2 статті 483 Митного кодексу України.

В ході розгляду справи у суді ОСОБА_1 та її захисник адвокат Чорній І.А. заперечили факт вчинення правопорушення. Зокрема, ОСОБА_1 пояснила, що дійсно нею ввезено транспортний засіб «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 з наданням митному органу, як підстави для його ввезення, листа клопотання військової частини НОМЕР_4 б/н на адресу Громадської організації «Допоможемо та відновимо Україну разом», декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в яких зазначено одержувачем військова частина НОМЕР_4 . Вказаний транспортний засіб нею ввезено за дорученням Громадської організації «Допоможемо та відновимо Україну разом», а в подальшому передано представнику військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 , що засвідчується відповідним актом долученим до протоколу. Їй невідомо чому командування військової частини повідомило митний орган про те, що автомобіль до цієї частини не надходив і акт не підписувався. Після передачі автомобіля подальша його доля їй невідома.

У свою чергу, захисник в судовому засіданні надав суду письмові пояснення військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 та довідку про те, що він станом на 12.01.2024 року перебував на військовій службі у цьому підрозділі. Також, захисник вказав, що забезпечити присутність ОСОБА_3 у судовому засіданні на даний час неможливо, адже вказаний військовослужбовець залучений до безпосередньої участі у діях по забезпеченню захисту країни та виконання завдань по місцю служби. Так, згідно наведених пояснень 03.09.2022 року, штурмова рота 711 полку (в/ч НОМЕР_4 ) прибули для виконання бойового розпорядження в Донецьку область. ОСОБА_3 перебував на посаді старшини штурмової роти. У зв`язку з катастрофічним становищем із забезпечення штурмового підрозділу транспортними засобами, керівництво в/ч НОМЕР_4 , в особі командира частини ОСОБА_4 , дозволили і всебічно допомагали документами, звертатися до волонтерських організацій за отриманням транспортних засобів типу джип, пікап. Через знайомих, ОСОБА_3 дізнався про волонтерську організацію ГО «Допоможемо та відновимо Україну разом», яка приймає заявки та надає військовим, як гуманітарну допомогу транспортні засоби на фронт.

За погодження з керівництвом військової частини, командиром штурмової роти, заступника командира роти з МПЗ, отримавши відповідні повноваження, було зроблено відповідну заявку. Через певний термін їх повідомили, що під наведене замовлення є транспортний засіб - ОСОБА_5 з Англії і його можна забрати у м.Львові. Погодивши питання з керівництвом військової частини, командиром штурмової роти, заступником командира роти з МПЗ, отримавши відповідні повноваження, документи з підписом та печатками, з дозволу керівництва ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », він направився у м.Львів, зустрівся з представниками ГО, передав акт та повернувся на автомобілі Нісан Навара в Донецьку область. ОСОБА_5 приймав участь в бойових діях в штурмовій роті в/ч НОМЕР_4 до кінця січня 2023 року. Після ротації, транспорті засоби, що не були поставлені на облік були перевезені до штабу в/ч НОМЕР_4 у Закарпатську область. У подальшому, було подано документи до автослужби частини для встановлення автомобілів на облік, також були подані документи на Нісан Навару. Документи прийняв та готував начальник автослужби частини ОСОБА_6 . Було подано багато документів по різним транспортним засобом отриманих від волонтерів. Військова частина, в особі командира частини, начальника штаба частини, дали вказівку вибірково брати машини на облік, які вони вважали потрібними частині, по іншим надали відмову, мотивуючи це тим, що МОУ заборонило брати на облік праворульні машини. Тобто, військова частина, коли була нагальна потреба в транспортирних засобах під час виконання бойового розпорядження, погоджувалася на будь які умови, щоб отримати машину. Наголошує, що машина та документи передавалися до військової частини НОМЕР_4 , але остання відмовилася брати її на облік. Є багато свідків, які знають про спірну машину і про те, що її не взяли на облік.

Через деякий час було прийняте рішення передати машину військовим (штурмовий підрозділ) на Харківський напрямок. Машину передали військовим на Харківський напрямок, орієнтовно під час харківського наступу, так як у військової частини не було потреби в цьому транспортному засобі, а її було складно утримувати. Ніхто з представників військової частини у 2022-2023 році не знав, що можуть бути наслідки для волонтерів, у зв`язку з втратою переданої машини. Зв`язку з особою, якій передавали транспортний засіб ОСОБА_5 немає, доля машини невідома. Була домовленість, що по можливості, ОСОБА_7 спробують поставити на облік у своїй військовій частині. Тому, лист в/ч НОМЕР_4 про те, що їм невідомо про ОСОБА_7 з штурмової роти містить невірну інформацію.

Також, захисник просив суд взяти до уваги те, що 17.01.2025 р. відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за порушення митного кодексу України за ч. 2 ст.483 МК України. З нього випливає, що ОСОБА_1 протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України, а тому, відповідно, вона вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 483 МК України. Правопорушення передбачене ч. 1 ст. 483 МК України було вчинено 30.10.2022 року, а за даним правопорушенням особа притягується до відповідальності терміном до 6 місяців та строк притягнення сплив у травні 2023 року і дане правопорушення не є триваючим, що доводить те, що митний орган не провів об`єктивний, всебічний розгляд даної справи.

Представник митниці в судовому засіданні протокол підтримав.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , її захисника та представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Частина цієї ж статті встановлює відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією статтею або статтею 482 цього Кодексу

Встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 483 МКУ, вчинила дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 0054/UA20900/2025 від 17.01.2025 року;

- долученим до протоколу листом Держмитслужби України від 05.08.2024 року №20/20-02-01/7/802 щодо не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_4 ;

- листом Відділення поліції № 1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 31.10.2025 №77418/8.5-20 щодо звернення командира військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 по факту ненадходження гуманітарної допомоги призначеної для військової частини НОМЕР_4 ;

- листом Відділення поліції № 1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 06.01.2025 №566/8.5-20 з долученою до нього копією акту приймання-передачі благодійної допомоги військовій частині НОМЕР_4 , а саме автомобіля «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 ;

- запитом митного органу до військової частини НОМЕР_4 щодо підтвердження факту підписання акту прийому-передачі автомобіля;

- листом військової частини від 14.01.2025 №1838/87, згідно якого автомобіль «NISSAN NAVARA», номер кузова НОМЕР_3 громадянкою ОСОБА_1 до військової частини не передавався, акт прийому-передачі частиною не складався, не реєструвався і не підписувався;

-копіями декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою поданої ОСОБА_1 митному органу, її паспорта, клопотання ГО «Допоможемо та відновимо Україну разом»;

-доповідною та службовою записками представника митниці щодо обставин виявлення ознак неправомірного вивезення товарів;

-постановою Львівського апеляційного суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МКУ.

Вищенаведені докази є належними та допустимими, вони засвідчують факт переміщення товару через митний кордон, порядок проходження митних процедур, вказують на обставини виявлення факту переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Наведені докази узгоджуються з обставинами справи наведеними у протоколі, вищезазначеними доказами та позицією сторони захисту в частині факту ввезення транспортного засобу на територію України.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Оцінюючи питання наявності суб`єктивної сторони правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 , суд виходить з того, що хоча вона і мала підстави вважати, що доручення громадської організації переслідує легітимну мету ввезення гуманітарної допомоги, вона належним чином не переконалась у достовірності усіх документів наданих митному органу, але виконала відповідні дії, тобто ввезла автомобіль та подала при цьому митному органу документи, що фактично стало наслідком ініціювання даного провадження у якому вирішується питання притягнення її до відповідальності.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку суть правопорушення наведена у протоколі представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Щодо доводів сторони захисту про невірну кваліфікацію та строки притягнення до відповідальності, виходжу з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МКУ, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

З наведеного вбачається, що строки накладення адміністративного стягнення розпочинаються не з моменту вчинення відповідного правопорушення, а з моменту його виявлення.

У цій справі такий строк фактично починається з дати отримання митним органом повідомлення військової частини від 14.01.2025 №1838/87, тобто він не минув та не закінчився.

Відтак, суд відхиляє наведені доводи сторони захисту.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак вважає доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 у цій справі доведена поза розумним сумнівом.

Варто також відзначити, що редакція диспозиції ч.ч. 1, 2 ст. 483 МКУ станом на 30.10.2022 року була сформульована наступним чином:

«1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

2. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією статтею або статтею 482 цього Кодексу».

Отже, диспозиція вказаної статті як у редакції яка діяла на момент ввезення транспортного засобу, так і на момент виявлення правопорушення, охоплює характер дій ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 МК України доведена належним чином.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_1 суд визнає активне сприяння встановленню усіх обставин адміністративного правопорушення. Так, ОСОБА_1 надала суду пояснення щодо усіх відомих їй обставин справи, стороною захисту встановлено та отримано вищенаведені пояснення від свідка, які долучені до матеріалів справи.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Указом № 64/2022 Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому період воєнного стану у державі було неодноразово продовжено.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають наступне.

Стаття 23. Мета адміністративного стягнення

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 22. Можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стаття 33. Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, аналіз наведених положень та тлумачення визначення адміністративного стягнення вказує на те, що це захід адекватної реакції держави на вчинення фізичною чи юридичною особою адміністративних деліктів із акцентом як на майнові (фінансові) обмеження прав, правомочностей, так й вплив на саму особу, її психіку та поведінку. Крім того, адміністративне стягнення це засіб примусу, що застосовується від імені держави до суб`єктів адміністративного проступку, визначених винними у вчиненні адміністративного проступку.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності, на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Вирішуючи питання притягнення до відповідальності ОСОБА_1 враховую, що вона раніше притягувалась до адміністративної відповідальності не притягувався.

Разом з тим, також приймаю до уваги наступне.

В ході розгляду справи судом з пояснень ОСОБА_1 та письмових пояснень військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 судом достовірно встановлено, що транспортний засіб наведений у протоколі ОСОБА_1 ввозила не для особистого користування, а саме для передачі його в якості гуманітарної допомоги військовослужбовцям зазначеної військової частини. Вказаний свідок засвідчив факт передачі автомобіля йому, як представнику військової частини, а також вказав, що транспортний засіб використовувався військовослужбовцями для здійснення заходів по захисту країни від терористичних дій представників російської федерації.

Дані обставини характеризують ОСОБА_1 виключно з позитивної сторони, оскільки вона фактично добровільно долучається до допомоги Україні в умовах невиправданої та безпідставної російської збройної агресії проти України.

При цьому, окрім наведених вище мотивів, суд у даній справі також враховує те, що в умовах російської збройної агресії проти України, здійснюючи правосуддя від імені України, він може в межах наданих йому дискреційних повноважень та вважає за доцільне не застосовувати до громадянина, який долучився до доставки гуманітарної допомоги Україні (хоча і не переконалася належним чином у достовірності документів наданих митному органу), адміністративне стягнення, що, серед іншого наведеного вище, відповідає принципам гуманізму.

Суд також приймає до уваги і те, що застосування стягнення передбаченого ч. 2 ст. 483 МКУ у виді конфіскації товару - автомобіля, фактично призведе до необхідності вилучення транспортного засобу з користування захисників нашої держави, що суд знаходить неприйнятним. Більше того, у даному випадку, накладення адміністративного стягнення на особу, яка добровільно долучилася до перевезення транспортного засобу для передачі його захисникам держави, хоча при цьому і не дотрималася вимог митного законодавства, за переконанням суду може демотивувати інших волонтерів на здійснення заходів спрямованих на підтримку обороноздатності країни та її Збройних Сил.

Враховуючи наведені положення, доводи та мотиви, приймаючи до уваги характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність даних про істотну шкоду та тяжкі наслідки від вчиненого, позитивні дані, які характеризують особу щодо якої складено протокол, суд приходить до переконання та висновку про те, що у даній конкретній справі до особи можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги наведене вище, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь її вини, наслідки правопорушення, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.22 КУпАП, ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 483 Митного кодексу України закрити.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький