Справа № 489/1586/25
Провадження № 3/489/790/25
П О С Т А Н О В А

11 квітня 2025 м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Рум`янцева Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

встановила.

09.02.2025 о 16:30 год. ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , умисно з перевагою сили, вчинив сварку відносно своєї сестри ОСОБА_2 , під час якої словесно ображав, принижував, виражався в її адрес нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хватав руками за шию, вдарив рукою по голові, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю, таким чином спричинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру.

В протоколі зазначено, що особа вчинила правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи сповіщався судовою повісткою.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні просила звільнити ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки останній є психічно хворим і проходить лікування в психіатричній лікарні, що підтверджується довідкою з Миколаївського обласного центру психічного здоров`я від 01.04.2025, наданою потерпілою до канцелярії суду.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 608879 від 09.02.2025; рапорт від 09.02.2025; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.02.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_3 ; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; копію термінового заборонного припису стосовно кривдника від 09.02.2025 серії АА № 608534; копію паспорту ОСОБА_1 , суддя приходить до таких висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому, насильству» від 07.12.2017 року №2229-УШ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 є психічно хворим і робив свої дії відносно неї без умислу.

Суд не встановив у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

В результаті аналізу досліджених доказів, суддя дійшов до висновку, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 252, 266, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановила:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н. О. Рум`янцева