ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Іванцової Н.К.,

За участю секретаря Бацули К.О.,

Захисника Кисіль В.М.,

Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

ОСОБА_1 18.12.2024 року о 15 год. 15 хв., в м. Херсон, по Бериславському шосе, керував електроскутером С30 Power350, державний номерний знак б/н, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей; тремтіння пальців рук; сухість в порожнині рота. Від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі відмовився. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

10.04.2025 року на адресу суду від захисника Кисіль В.М. надійшло клопотання про закриття провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання зазначив про відсутність підстав зупинки транспортного засобу, відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Вказав, що працівниками поліції було введено ОСОБА_1 в оману, з метою його відмови від огляду. Пояснив, що матеріали справи не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, якби працівники поліції взяли з собою в машину самокат ОСОБА_1 , який переживав, що його вкрадуть.Зазначив, що диск з відеофайлом має невідоме походження, а сам відеозапис створений на невідомий пристрій та не доданий в якості доказу до протоколу. Просив закрити провадження за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що їхав з роботи, на Бериславському шосе його зупинила поліція без зазначення причини зупинки. Вказав, що зазначав працівникам поліції, що нічого не вживав. На пропозицію проїхати на огляд, він пояснив, що не може залишити транспортний засіб, покласти його собі в автомобіль поліцейські відмовились. Вказав, що він в той же день поїхав самостійно в лікарню та пройшов дослідження.

Захисник Кисіль В.М. в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надані наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 248484 від 18.12.2024 року, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема останнім порушено п. 2.5 ПДР України;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

- рапорт старшого інспектора СРПП ВП №1 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції Артема Степурського, з якого вбачається, що ним спільно з начальником СРПП ВП №1 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області Шинкаруком Дмитрієм було здійснено патрулювання на службовому автомобілі. 18.12.2024 року ними було зупинено елктроскутер С30, без номерний, під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 . Під час розмови з водієм ОСОБА_1 , на його думу може вважати, що останній знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, на що останньому було запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу для проходження аналізу на стан наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП;

- відеозапис, з якого вбачається, що у розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Наведені докази узгоджуються між собою щодо місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та свідчать, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У відповідності до пункту 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 (Далі Порядок).

Згідно зі ст. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Приписами п.п.7-8 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

З огляду ж на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу суд вважає хибними з огляду на таке.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, що є загальновідомим фактом, та діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п. 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Разом з тим, суд зауважує, що правомірність зупинки транспортного засобу не є об`єктом дослідження у межах даної справи, а може бути підставою для оскарження водієм дій патрульних у окремому порядку.

Стосовно заперечень захисника щодо порушень при складанні протоколу працівниками поліції та не доведеності ознак наркотичного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 248484 від 18.12.2024 року відповідає вимогам статті 256 КУпАП, серед яких дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, тощо.

Відповідно до п.п. 2,4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість..

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема даних протоколу про адміністративне правопорушення та доданого відеозапису вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей; тремтіння пальців рук; сухість в порожнині рота. Водію були роз`ясненні наслідки такої відмови та що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані наркотичного сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Отже, доводи захисника Кисіль В.М. про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння носять суб`єктивний характер.

Щодо заперечень захисника про недопустимість у якості доказу відеозапису події.

Суд зазначає, що не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання захисника на неналежність доказу відеозйомки, оскільки, хоча відеозапис дійсно не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів, але інформація, що міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував того факту, що події за його участю, що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.

До того ж, відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Стосовно доводів захисника про складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння у не встановленому законом порядку, не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав та введення його в оману.

З відеозапису долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що на пропозицію працівника поліції проїхати до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, а отже твердження захисника Кисіль В.М., про те, що у направленні на проведення медичного огляду не вказано ознаки наркотичного сп`яніння, не можуть бути розцінені судом, як істотне порушення порядку проведення медичного огляду, оскільки направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, в той же час ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, а тому відсутність у направленні ознак наркотичного сп`яніння не має будь-яких правових наслідків.

Посилання захисника на те, що при складанні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не були роз`ясненні права, спростовуються відеозаписом, на якому працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його процесуальні права. Будь-яких зауважень з цього приводу особа на місці події не висловила.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 проїхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан сп`яніння та залишити самокат на АЗС під його відповідальність.

Посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про введення ОСОБА_1 в оману з боку працівників поліції та спонукання його до відмови від проходження огляду матеріалами даної справи не підтверджуються, оскільки з відеозапису не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо примушення водія ОСОБА_1 до відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.Не містять матеріали справи також доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати усвідомлений ОСОБА_1 факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі.

Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи ОСОБА_1 щодо самостійного проходження огляду на стан сп`яніння, що спростовує факт порушення ним п. 2.5 ПДР, не є переконливими, оскільки ОСОБА_1 інкримінується саме факт відмови від проходження огляду, а не факт перебування у стані сп`яніння, що регламентовано п. 2.9 ПДР.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Тому, висновок долучений ОСОБА_1 під час судового засідання слід вважати недопустимим, через істотні порушення вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, оскільки огляд проведено за самостійним зверненням, після сплину двох годин з моменту виявлення відповідних ознак, за відсутності співробітників поліції та після того, як вже було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від такого огляду.

Враховуючи викладене вище та правила, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33, 34, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст.250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

(Рахунок отримувача: UA0021001, Одержувач ГУК у м. Херсон обл /Херсон обл../21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

(Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СуддяН. К. Іванцова