Справа № 216/102/25
провадження 3/216/489/25
ПОСТАНОВА

іменем України

14 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Стартанович Д.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яке надійшло з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202853 від 22.12.2024 року, 22.12.2024 року о 21 год. 29 хв. по пр. Центральному в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Део Ланос, д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest», результат огляду 1,70 ‰. Водій не погодився з результатами огляду, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 правом на участь у судовому засіданні не скористався.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 Морозов Є.Є. спростовує факт скоєння його клієнтом адміністративного правопорушення та просить суд провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що його клієнт 22.12.2024 року не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Вважає, що працівники поліції після проходження ОСОБА_1 огляду у медичному закладі не мали законних підстав для повідомлення йому додаткової інформації та додаткових умов огляду на стан сп`яніння та наслідків, які входять за межі його повноважень, на підтвердження своїх тверджень надав суду письмові пояснення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію адвоката ОСОБА_1 Морозова Є.Є. приходить до наступного висновку.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Приписами ч.1 ст.130 КУпАП встановлено, що відповідальність особи настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

У ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначається, що правопорушення, яке передбачено ст.130 КУпАП має ознаки, які притаманні «кримінальному обвинуваченню», що у значенні Конвенції вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів, щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тобто в розрізі розглядаємого протоколу, це уповноважена на те посадова особа органу Національної поліції.

Пунктом 2.5 ПДР регламентовано, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів спарви вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд у встановленому законом порядку на місці із застосуванням приладу «Drager Alcotest», результат огляду склав 1,70 %. З таким результатом ОСОБА_1 не погодився, водночас, як слідує із наявного в матеріалах справи відеозапису, пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі не бажав, співробітники органів Національної поліції зазначили, що останній порушив пункт 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, якщо водій транспортного засобу не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, який проведений поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів.

Водночас чинне законодавство не передбачає можливості примусового доставлення водія на такий огляд працівниками поліції, якщо сам водій цього не бажає. Відповідно, проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі після проведення огляду водія на місці працівниками поліції є можливим етапом проведення огляду, але виключно в тому випадку, коли водій погоджується на це.

Формальне зазначення водієм своєї незгоди з проведеним оглядом на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів на місці з одночасним небажанням надалі проходити огляд в медичному закладі не є підставою вважати результат проведеного працівниками поліції огляду недійсним чи недостовірним. Навпаки, ненадання водієм згоди на проведення огляду в медичному закладі за таких умов свідчить про небажання водія доводити свою невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння.

Відповідно, процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не обов`язково включає два етапи: проходження такого огляду на місці на приладі «Драгер» та в подальшому у медичному закладі. Такий двоетапний огляд проводиться лише якщо є згода водія, який не погоджується з показаннями приладу «Драгер», пройти огляд у медзакладі. Якщо ж водій погодився пройти огляд на місці, а в подальшому заперечив результат такого огляду, але проїхати у медичний заклад для проходження огляду не погодився, процедура огляду водія є завершеною на першому етапі з урахуванням показів спеціального технічного засобу.Отже, уповноважені співробітники органів Національної поліції зобов`язані встановити та довести, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, до якого зокрема входить об`єктивна сторона, яка виражається, зокрема у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

У даному випадку водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці і, будучи незгідним із результатом такого огляду, пропозицію поліцейських пройти огляд в медичному закладі відхилив. За відсутності у працівників поліції будь-яких повноважень, визначених законом, які б надавали їм право в примусовому порядку доставляти водія на огляд у спеціалізовану медичну установу, небажання ОСОБА_1 доводити свою невинуватість і спростувати уже зафіксовані результати огляду в медичному закладі є особистою позицією водія і жодним чином не може трактуватися як спростування здобутих у законному порядку доказів перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння відповідно до визначеного приладом «Драгер» показника 1,70 проміле.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що дії ОСОБА_1 у даному випадку могли б кваліфікуватися за п.2.5 ПДР України як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння лише в тому випадку, якщо етап проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі після висловлення незгоди водія із результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці, був би законодавчо визначений як обов`язковий, примусовий етап огляду, незалежно від бажання водія, від якого він все ж відмовився. Однак, з огляду на добровільність такого етапу і відсутність будь-яких доказів, які б могли поставити під сумнів результати проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з використанням приладу «Драгер» в діях останнього наявне порушення п.2.9А ПДР України, а саме: керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП інспектор патрульної поліції Кривошеєв А.О. в протоколі виклав об`єктивну сторону інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП з зазначенням порушення п. 2.5 ПДР України, а саме: відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, замість керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що передбачає п.2.9 а ПДР України

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Вина це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Так під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП судом встановлено неправильність викладу об`єктивної сторони як обов`язкового елементу складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а відтак і проведення кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП з допущенням істотних порушень пункту правил дорожнього руху.

Враховуючи, що положеннями діючого законодавства України не передбачено здійснення судом перекваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а визначена інспектором Управління ПП в м. Кривому Розі Департаменту ПП кваліфікація дій ОСОБА_1 не відповідає викладеній в протоколі об`єктивній стороні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дійсним обставинам та обсягові наданих письмових доказів, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 22, 35, 39, 130, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283,284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Дмитро СТАРТАНОВИЧ