ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/378/25

3/609/215/2025

17 квітня 2025 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли із СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , непрацюючого

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619961 від 05 квітня 2025 року, вбачається, що 05 квітня 2025 року о 22 год. 25 хв. в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ображав її нецензурними словами, чинив відносно неї психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619962 від 05 квітня 2025 року, вбачається, що 05 квітня 2025 року о 22 год. 25 хв. в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в присутності сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 619963 від 05 квітня 2025 року, вбачається, що 05 квітня 2025 року о 22 год. 25 хв. в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в присутності дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого, могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Приймаючи до уваги той факт, що в провадженні суду знаходиться три справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що відповідно до ст. 36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №609/378/25 (провадження №3/609/215/2025).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 05 квітня 2025 року перебуваючи в стані алкогольного вчинив конфлікт з дружиною ОСОБА_2 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 вказала, що дійсно, 05 квітня 2025 року між нею та її чоловіком ОСОБА_1 , який прийшов до неї на зйомну квартиру в стані алкогольного сп`яніння відбувся сімейний конфлікт, однак на сьогоднішній день, вони примирились.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст. 268 КУпАП, заслухавши його пояснення, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП,завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024, передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП, правопорушенням є діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру потягло за собою настання фізичної або психічної шкоди.

В той же час, у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАД № 619961 від 05 квітня 2025 року, серії ВАД № 619962 від 05 квітня 2025 року, серії ВАД № 619963 від 05 квітня 2025 року відсутні відомості про те, що внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 та їх малолітнім дітям.

Натомість, у протоколах містяться припущення, що вказані дії могли завдати такої шкоди потерпілим.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід вказати, що конфлікт (лат. сonflictus зіткнення, сутичка) це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 05 квітня 2025 року виник конфлікт, що не є домашнім насильством в розумінні вищезазначених норм чинного законодавства. Вказане також підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Суд розглядає справу в межах висунутого в протоколі обвинувачення і не вправі самостійно його змінювати, оскільки це не відноситься до його компетенції.

Згідно ч. 2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч 1,2 ст.173-2 КУпАП, а тому вважає, що провадження в адміністративній справі стосовно нього слід закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , а саме: справу №609/378/25, провадження №3/609/215/2025, яка кваліфікується за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, справу №609/379/25, провадження №3/609/216/2025, яка кваліфікується за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, справу №609/380/25, провадження №3/609/217/2025, яка кваліфікується за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №609/378/25, номер провадження №3/609/215/2025.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.ч 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Суддя: М. В. Харлан