Справа № 598/505/25
провадження № 3/598/265/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" квітня 2025 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., за участі захисника Сідорова В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючої вчителем фізики Залісецького ліцею імені Андрія Чабана Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.173-4 КпАП України

встановив:

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №425301 від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що вона «11.02.2025 року о 11 год. 10 хв. за адресою АДРЕСА_2 в приміщенні 8 класу Залісецького ліцею, під час освітнього процесу, вчинила булінг відносно ОСОБА_2 фізичного характеру, а саме під час уроку фізики закрутила йому руку за спину, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-4 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КпАП України, не визнала та пояснила, що вона булінгу щодо учня ОСОБА_2 не вчиняла. 04 березня 2025 року в 8 класі Залісецького ліцею ім.А.Чабана Кременецького району Тернопільської області вона проводила урок фізики, а учень ОСОБА_2 грався на уроці телефоном та порушував дисципліну, на її зауваження не реагував, тому вона хотіла лише забрати у нього телефон з метою належного продовження навчального процесу, в зв`язку з чим і завела руку останнього за спину. Після цього їй вдалося забрати телефон та продовжити урок, оскільки учень ОСОБА_2 вже не зривав навчальний процес. Свої дії вважає не правильними і не педагогічними. Свої такі неправомірні дії пояснює тим, що в цей момент перебувала в збудженому психоемоційному стані, оскільки чоловік-військовослужбовець, перебуваючи у Збройних силах України, не виходив на зв`язок, а її дитина в цей період хворіла. Засуджує свої дії по відношенню до учня, однак не вважає їх булінгом. При цьому, вказує, що вже понесла за такі непрофесійні та непедагогічні дії відповідальність, а саме на неї було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Захисник Сідоров В.М. в судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки ключовими ознаками булінгу для кваліфікації за ст. 173-4 КУпАП має бути: систематичність (повторюваність діяння); умисність (діяння спрямоване на насильство чи порушення прав); наслідки (шкода психічному чи фізичному здоров`ю, порушення прав, свобод чи обов`язків потерпілого). Однак, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-4 КУпАП, а саме: відсутня систематичність, так як інцидент був одноразовим і не був пов`язаний із повторюваними діями, спрямованими на цькування чи приниження учня; відсутній у ОСОБА_1 умисел, спрямована на булінг, оскільки фізичний контакт стався в процесі подолання опору учня під час виконання обов`язків щодо забезпечення дисципліни та не мав на меті завдання шкоди чи порушення прав; відсутні наслідки, оскільки немає доказів шкоди психічному чи фізичному здоров`ю учня, порушення його прав чи обов`язків. Також вказує, що дії ОСОБА_1 по відношенню до учня ОСОБА_2 вже були предметом розгляду в межах трудового законодавства (догана за порушення педагогічної етики). Однак, для адміністративної відповідальності за статтею 173-4 КУпАП необхідні систематичність, умисел та шкода, яких у цій ситуації немає, а тому, відповідно до статті 247 КУпАП, просить провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі і дослідивши відеоматеріали, приходжу до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КпАП України, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №425301 від 04.03.2025 року (а.с.1), рапорти працівників поліції від 13.02.2025 року (а.с.3, 4), заява ОСОБА_3 від 03.02.2025 року (а.с.5), письмові пояснення ОСОБА_3 від 13.02.2025 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 від 04.03.2025 (а.с.6-13), характеристику ОСОБА_1 (а.с.14), відеозапис події, яка мала місце 11 лютого 2025 року, що міститься на DVD диску (а.с.15).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, що міститься на DVD диску, а саме відеозапису відзнятого на телефон учнів 8-го класу, долученого до матеріалів справи в якості доказу, вбачається, що ОСОБА_1 здійснила фізичний контакт з учнем ОСОБА_2 , закрутивши йому праву руку за спину, та взяла телефон з шухляди стола.

Захисник в судовому засіданні долучив: копію адвокатського запиту та відповіді на нього; копію протоколу №1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) від 12.02.2025 року; копію наказу №62-а-од від 02.09.2024 року Залісецького ліцею імені ОСОБА_9 селищної ради про створення постійної комісії з розслідування випадків булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в ліцеї; копію протоколу №1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу від 12.02.2025 року; характеристику вчительки ОСОБА_1 ..

Диспозиція ч.1 ст. 173-4 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського (публічного) порядку під час здійснення освітнього процесу (громадський порядок та громадська безпека в освітньому середовищі). Додатковими об`єктами цього правопорушення є: психічне здоров`я, фізичне здоров`я, психологічна, фізична, економічна, сексуальна недоторканість малолітньої чи неповнолітньої особи; інших учасників освітнього процесу (якщо відносно них булінг вчиняється малолітньою чи неповнолітньою особою).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, виражається у формі психологічного, фізичного, економічного, сексуального насильства, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій; наслідки у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (яка могла бути чи була заподіяна); причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Суб`єкт адміністративного правопорушення може бути як загальний, так і спеціальний (булінг стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи може бути вчинено будь якою особою (загальний суб`єкт), а стосовно «інших учасників освітнього процесу» - лише малолітньою або неповнолітньою особою (спеціальний суб`єкт)).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається у формі прямого умислу. Кривдник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його шкідливі наслідки та бажає настання цих наслідків.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» містить визначає поняття, що булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №583/3295/19 зазначено, що словосполучення систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства описує діяння. Закінченим правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Тобто, систематичність як ознаку насильства можна визначити як вчинення трьох або більше діянь, які пов`язані однаковими або подібними об`єктами, вчиняються в межах однієї й тієї самої форми вини та спрямовані на досягнення загального результату.

З аналізу протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що суть правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України. В протоколі не зазначено, які саме протиправні дії були вчинені ОСОБА_1 , як учасником освітнього процесу, по відношенню до потерпілого ОСОБА_2 , з конкретизацією випадку, та чи мало діяння систематичний характер. Водночас, саме системність вчинення неправомірних дій по відношенню до дитини є обов`язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КпАП України.

Окрім цього, в протоколі відсутні відомості про негативні наслідки у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю ОСОБА_2 ..

В ході судового засідання не здобуто доказів об`єктивного характеру, які б підтверджували б скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, враховуючи викладене, а також те, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КпАП України, тобто ознак булінгу, а тому провадження у справі потрібно закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.173-4, п.1 ст.247, 284, 294 КпАП України, суддя,

постановив:

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА