ПОСТАНОВА

Іменем України

15.04.2025 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.04.2024 року, о 17 годині 31 хвилин в с. Васютинці Жмеринського району Вінницької області по вулиці Центральній керував транспортним засобом мотоблоком «ZUBR 8», з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка яка не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився. Порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справа неодноразово призначалася до судового розгляду. У судове засідання 15.04.2025 року ОСОБА_1 не з`явився. Подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Іваницький А.М. клопотав про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні. У задоволенні клопотання судом відмовлено.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Іваницький А.М. клопотав про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного порушення, оскільки мотоблок «ZUBR 8» не є транспортним засобом та у ОСОБА_1 відсутнє право керування мотоблоком.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали протоколу, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується таким:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 15.04.2024 серії ААД № 768552;

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- даними відеозапису на DVD-R диску, який додано до протоколу та продемонстровано у судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 обґрунтовано притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 керував мотоблоком та їхав по центральній вулиці села, коли його зупинили працівники поліції.

Також, з відеозаписів долучених до справи , судом вбачається, що до мотоблока був причеплений кузов, на якому сиділи пасажири, а також безпосередньо ОСОБА_1 , який ним керував, знаходився на обладнаному водійському сидінні.

Тому, суд дійшов висновку , що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху, і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність, за наявності для того підстав, за керування ним у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, Верховний Суд у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду № 278/3362/15-к від 01.03.2018, зробив висновок , що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Щодо посилань захисника на те, що мотоблок не є транспортним засобом, суд вважає зазначити наступне:

Так, п. 1.9 ПДР України визначено, що особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.122005 року за №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" - при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ст. 121 КУпАП, п. 1.10 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306. Так, виходячи із цих положень - транспортними засобами, про які йдеться у ст. ст. 286, 287, 289, 290 КК України, ст. ст. 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт. При цьому, хоча в наказі Держстандарту України за №31 від 25.01.1995 року «Засоби транспортні дорожні», яким затверджено перелік транспортних засобів, мотоблок до них не відноситься, однак, відповідно до п. 2.13 ПДР України - всі транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. належать до категорії «А1». Так, визначення терміну транспортний засіб, зокрема, наведено в п.1.10 ПДР України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду за №278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

А відтак, зважаючи на викладене, суд вважає, що мотоблок «ZUBR 8», обладнаний кермом, сидінням та причепом, яким керував ОСОБА_1 є транспортним засобом в розумінні ст. 130 КУпАП.

За таких підстав, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої вказаною частиною статті, за якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, для застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами необхідно з`ясував, чи мав ОСОБА_1 свідоцтво тракториста-машиніста, тобто законне права на керування мотоблоком, передбачене положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

З наявного в матеріалах листа-відповіді, наданого Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області № 10/1/3924 від 04.11.2024 року вбачається, що посвідчення тракториста-машиніста ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не видавалось.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає формулювання « на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян», тобто без позбавлення права керування транспортними засобами, яке особа, яка вчиняє таке правопорушення не має.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення тракториста-машиніста, що підтверджується наданим листом Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області № 10/1/3924 від 04.11.2024 року, а тому і позбавити його цього права неможливо, на що спрямовує суди і Пленум ВСУ в постановою від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Тернопільського апеляційного суду у справі № 605/168/22.

Керуючись статями 130, 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суддя: