Справа № 585/753/25
Номер провадження 3/585/322/25
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Ганна Олександрівна, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Роменського РВП ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. смт.Терни, Недригайлівського р-ну, Сумської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, звільненою від сплати судового збору,

за порушення ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серії ЕПР1 №254552 від 23.03.2025 року зазначено: «23.03.2025 року, о 14 годині 50 хвилин по вул. Прокопенка, 47 у м.Ромни водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21104», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, млява мова. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення, просив не позбавляти його права керування.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, дослідивши відеозапис, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність особи настає, окрім іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Окрім іншого, згідно ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на наведене судом зауважується на відсутності чіткого та належного формулювання складу адміністративного правопорушення згідно вимог ч.1 ст. 130 КУпАП у протоколі серії ЕПР1 №254552 від 23.03.2025, яке ставиться особі у вину, що є порушенням права на захист особи, оскільки у чинному КУпАП відсутня норма, за якої має наставати відповідальність водія за «відмову від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння», однак іншого у протоколі не зазначено, а у суду відсутній обов`язок редагувати неналежним чином сформульовану диспозицію адміністративного правопорушення для приведення його у відповідність до вимог КУпАП чи на власний розсуд кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому судом зауважується, що і при дослідженні у судовому засіданні відеозапису, на якому зафіксовано події зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та подальшого складання протоколу про адміністративного правопорушення, було встановлено, що ОСОБА_1 уповноваженим працівником поліції неодноразово, а саме більше 8 раз, було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, однак жодного разу не було пред`явлено вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, саме відмова від чого і є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворює склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Судом наголошується, що освідування це огляд уповноваженою особою підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на його тілі, одязі, в якому він перебуває, слідів кримінального правопорушення та їх вилучення або виявлення особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу, а порядок його проведення врегульований ст. 241 КПК України

У той же час термін «освідування» у національному законодавстві, що регулює дорожній рух, а також у чинному КУпАП відсутній, тобто відмова особи (водія) від проходження освідування не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Враховуючи викладене вище та приймаючи остаточне рішення у справі, враховується, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Так, згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку про сумнівний характер наявності протиправних дій ОСОБА_1 , а всі сумніви відповідно до правил ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності, і таким чином ця справа про притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зважаючи на невідповідне вимогам КУпАП формулювання фабули адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, яким порушується право особи на захист.

Судовий збір, у зв`язку із закриттям провадження у справі, з винної особи стягненню не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 130, 247, 251, 252, 266, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів.

Суддя Роменського Г.О.Цвєлодуб

міськрайонного суду