Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1896/25
Провадження №: 3/332/1131/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сапунцов В.Д., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Запорізького районного управління поліції відділення поліції № 1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2025 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 905589 від 10.04.2025 року вбачається, що громадянин ОСОБА_1 10.04.2025 року о 12 год. 25 хв. перебуваючи у службовому приміщенні відділення поліції ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за адресою м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Посадочна 4-А здійснив злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме на вимогу поліцейського згідно ст. 26 Закону України «Про національну поліцію України» неодноразово відмовився надати біометричні дані для проведення дактилоскопії.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою за ст.185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП заперечив.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Герговський С.П. просили суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснили, що поліцейський, на їх думку, не мав прав без згоди ОСОБА_1 та без окремої ухвали слідчого судді у порядку згідно до ст. 245 КПК України відібрати у нього біометричні дані (проводити дактилоскопію).

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Герговського С.П., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Процесуальна форма та зміст оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

За змістом ст. ст. 254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, з Постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року у справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус підозрюваного у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 307 КК України, перебуває на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2025 під домашнім арештом, строк дії якого ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2025 був подовжений до 01.06.2025 включно (а.с. 6-9).

Також відповідно до резолютивної частини ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виконання ухвали було покладено на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт є запобіжним заходом, який передбачає певні обмеження прав особи та здійснення контролю з боку органів поліції.

Згідно до п. 45 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює збирання біометричних даних осіб, у тому числі шляхом дактилоскопіювання, у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про Національну поліцію», поліція засобами інформаційно-комунікаційної системи наповнює та підтримує в актуальному стані реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно осіб, стосовно яких поліцією застосовано адміністративне затримання, затримання в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, або інше законне затримання; осіб, підданих адміністративному арешту, домашньому арешту; осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про Національну поліцію», при наповненні реєстрів та баз (банків) даних, визначених у пункті 7 частини першої цієї статті, поліція забезпечує збирання, накопичення мультимедійної інформації (фото, відео, звукозаписи) та біометричних даних (відцифрований образ обличчя особи, відцифровані відбитки пальців рук, дактилокартки).

Збирання, накопичення, зберігання, використання та знищення біометричних даних здійснюються відповідно до вимог закону в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.

Збирання, накопичення, зберігання, використання та знищення відомостей про генетичні ознаки людини (геномну інформацію людини) здійснюються відповідно до закону.

Відповідно п. 2.1.8. Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженої наказом МВС України

від 11.09.2001 № 785, організація дактилоскопіювання осіб, які підозрюються, звинувачуються або заарештовані за вчинення злочину, покладається на слідчих (працівників органів дізнання), які прийняли рішення про затримання особи за підозрою у вчиненні злочину або застосування запобіжного заходу, пред`явили звинувачення або якщо до особи, у відношенні якої порушено кримінальну справу, є рішення

суду щодо тримання її під вартою. Дактилоскопіювання організовується безпосередньо після прийняття зазначених рішень.

Таким чином, вимога працівника поліції про проходження дактилоскопії у відповідності до приписів ст. 26 Закону України «Про Національну поліцію», стосовно особи, яка підозрюється у вчиненні злочину та щодо якої ухвалою суду був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту була законною, передбаченою чинним законодавством та не вимагала окремої ухвали слідчого судді, а тому суддя вважає, що відмова особи від її виконання, яка була неодноразово висловлена як усно, так і письмово з боку такої особи є злісною непокорою законній вимозі поліцейського, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії: ВАВ №905589 від 10.04.2025 (а.с. 1); письмовою заявою ОСОБА_1 на ім` я начальника ВНП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про відмову від проходження дактилоскопії (а.с. 2), переглянутими відеозаписами з бодікамер працівників поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 у присутності свого захисника адвоката Герговського С.П. на наполегливі, неодноразово повторені законні вимоги працівника поліції пройти дактилоскопію відповідав відмовою.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

З огляду на доведеність вини ОСОБА_1 , враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, в межах санкції ст. 185 КУпАП, у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно дост. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір»ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 185 ,221,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачуваного ст.185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.Д. Сапунцов