Номер провадження: 33/813/857/25
Головуючий у першій інстанції Тихонова О. А.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

представника Одеської митниці Берназ В.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності, - Шелкова С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників Шелкова Сергія Геннадійовича та Громова Юліана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу про порушення митних правил

01.09.2024 митницею складено протокол про порушення митних правил №0885/50000/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України.

За вказаним протоколом 01.09.2024 приблизно о 02:00 год в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку pyxy «виїзд з України до Румунії» по смузі pyxy «червоний коридор» заїхав автобус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював нерегулярне перевезення пасажирів за маршрутом «Запоріжжя-Стамбул», під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При візуальному огляді та усному опитуванні ОСОБА_3 заявив посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України. Під час проведення митного огляду автобуса при огляді салону транспортного засобу, було виявлено переміщувані з приховуванням від митного контролю валютні цінності, а саме: 118 000 доларів США, з яких за отриманими поясненнями 78 000 доларів США належать водію ОСОБА_4 , а 40 000 доларів США - ОСОБА_5 , яка прямувала в автобусі в якості супроводжуючої особи. Виявлені предмети переміщувались з ознаками приховування та їхнє виявлення було ускладнене. Валютні цінності в сумі, що не перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування, а саме 11 000 доларів США у ОСОБА_1 не вилучалися. За позицією митниці, громадянин ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України з приховуванням від митного контролю грошові кошти, а саме 67 000 доларів США, що має ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 27.02.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 1 379 868,35 грн, із конфіскацією товарів згідно протоколу №0885/50000/24 від 01.09.2024. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані як переміщення через митний кордон України товарів валютних цінностей на суму 67 000 доларів США, з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Короткий зміст доводів апеляційних скарг

В апеляційних скаргах захисники Шелков С.Г. та Громов Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 ставлять питання про скасування постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 27.02.2025 та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Скарга захисника Шелкова С.Г. обґрунтована тим, що:

-митницею не встановлено та у протоколі не зазначено найголовнішого елементу складу факту приховування від митного контролю у розумінні норми ч.1 ст.483 МК України, оскільки інспектором не встановлено факту ані наявності, ані виготовлення, ані використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення товарів, так само, як і не встановлено факту надання одним товарам вигляду інших, тощо;

- факт виявлення валютних цінностей у холодильнику автобуса не свідчить про намір їх приховування від митного контролю, оскільки холодильник є безпечним місцем за відсутності в салоні автобуса шафи, шухляди, сейфу тощо та за наявності сторонніх осіб;

- безпосередньо не встановлено умислу ОСОБА_1 чи мотиву приховування від митного контролю чи відсутності наміру декларування вказаних валютних цінностей;

- вина ОСОБА_1 у вчинення інкримінованого правопорушення не підтверджена, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України;

- застосування до ОСОБА_1 стягнення, передбаченого абз.2 ч.1 ст.483 МК України, положення якого визнані неконституційними, суперечать засадам правової держави, принципу верховенства права, суспільним інтересам та є непропорційним втручанням держави в права громадян.

Скарга захисника Громова Ю.А. обґрунтована тим, що:

-в даному випадку має місце невірна кваліфікація дій ОСОБА_1 митним органом, із чим помилково погодився суд та як наслідок необґрунтовано визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адмінправопорушення за ч.1 ст.483 МК України. Так, незаявлення при усному опитуванні валютних цінностей по суті формує склад правопорушення митних правил за ч.1 ст.471 МК України, а ні ч.1 ст.483 МК України (переміщення чи спроба переміщення товарів, у тому числі валютних цінностей), як кваліфікувала митниця, пославшись на існування факту приховування валютних цінностей. Предметом правопорушення за ч.1 ст.471 МК України є валютні цінності, а за ч.1 ст.483 МК України товари. Диспозиція ч.1 ст.471 МК України має спеціальні ознаки порівняно з диспозицією ч.1 ст.483 МК України та санкції статей значно різняться;

- судом не враховано, що ОСОБА_1 не виготовляв і не пристосовував спеціальних сховищ в автомобілі для переміщення валюти через митний кордон України, а поклав гроші в сумку, яку сховав в холодильник задля уникнення їх втрати або викрадення. При цьому, холодильник є конструктивною частиною автобуса;

- ОСОБА_1 кошти не декларував, тому що не знав про це та не був про це повідомлений. При цьому, автобус перебував в зоні «червоний коридор», що вказує на відсутність наміру приховати гроші від митного органу, оскільки це є нелогічним. ОСОБА_1 використав штатний холодильник для зберігання коштів, оскільки в салоні були сторонні особи (пасажири), а за відсутності шаф та шухляд в автобусі, холодильник є безпечним місцем;

- пакет з грошовими коштами був виявлений працівниками митниці в результаті елементарного огляду, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 перевозив гроші з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), або із використанням інших засобів або способів, що утруднювали виявлення грошей. Тому відсутні підстави вважати, що грошові кошти були приховані у спосіб, визначений як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст.483 МК України;

- в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України;

- захисник просив врахувати, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, втратив усе своє майно, яке залишилось на тимчасово окупованій території, та сплачує аліменти на двох дітей, його невеликий заробіток є єдиним джерелом його існування та можливості сплачувати аліменти дітям.

В суді апеляційної інстанції захисник Шелков С.Г. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Представник митниці заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Від захисника Громова Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі. ОСОБА_1 , будучі повідомленим про слухання справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань суду не надавав, що з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП та з урахуванням участі в судовому засіданні захисника в його інтересах, не перешкоджаю розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг

Заслухавши представника митниці, захисника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку про залишення їх без задоволення, з огляду на таке.

Фактичні обставини встановлені судом

01.09.2024 ОСОБА_1 здійснював переміщення в пункті пропуску «Орлівка» митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку pyxy виїзд з України до Румуніі по смузі pyxy «червоний коридор» в якості водія транспортного засобу марки MAN «B.2007.46.07/46/07», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 повідомив посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під час проведення митного огляду автобуса при огляді салону транспортного засобу, було виявлено в холодильнику грошові кошти у сумі 118 000 доларів США, з яких за отриманими поясненнями 78 000 доларів США належать водію ОСОБА_4 , а 40 000 доларів США - ОСОБА_5 , яка прямувала в автобусі в якості супроводжуючої особи (бортпроводниці). При цьому, 11 000 доларів США у ОСОБА_1 не вилучалися, з огляду на те, що вказана сума не перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування.

Виявлені грошові кошти було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору, з логотипом мережі супермаркетів «Сільпо», та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їхнє виявлення.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10 000 доларів США у громадянина України ОСОБА_1 були відсутні.

За поясненнями ОСОБА_1 , що зафіксовані у протоколі опитування від 01.09.2024, він працює водієм автобусу ФОП ОСОБА_6 та неодноразово здійснював перетинання державного кордону в якості водія (кожну суботу). Йому відомі законодавчі вимоги щодо заборони перевезення грошових коштів через кордон понад 10 000 євро, але у зв`язку з важким матеріальним становищем він хотів заробити, тому погодився на пропозицію особи на ім`я ОСОБА_7 перевезти грошову суму 78 000 доларів США до ОСОБА_8 за винагороду 1%. Гроші він за власною ініціативою приховав у холодильнику. Зі слів бортпроводниці ОСОБА_9 , він знав, що її просили перевезти 40 000 доларів США.

У власноруч написаних поясненнях від 01.09.2024 ОСОБА_1 зазначив, що він їхав з Запоріжжя до Стамбулу на автобусі, НОМЕР_2 . Пересікає кордон один раз на тиждень - в суботу. ОСОБА_10 валюту з ОСОБА_11 до ОСОБА_8 в сумі 78 000 доларів США на прохання особи на ім`я ОСОБА_7 . Телефону отримувача немає, ОСОБА_7 повинен був йому зателефонувати. Перший раз везли 30 000 доларів США, другий 78 000 доларів США. Про закон щодо переміщення валютних цінностей знав. Претензій до співробітників митниці немає.

За поясненнями ОСОБА_12 (другого водій) від 01.09.2024, він працює водієм рейсового автобусу, про гроші в холодильнику він дізнався на митниці, коли їх знайшли. Не спілкувались з колегами з приводу грошей. Обізнаний з нормами переміщення грошових коштів через кордон. Участі у переміщенні коштів через кордон не приймав, гроші не переховував. Хто передавав гроші та кому їх слід було передати не знає.

ОСОБА_1 інкримінується переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю валютних цінностей, а саме іноземної валюти в сумі 67 000 доларів США, що має ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, про що складено протокол №0885/50000/24 від 01.09.2024. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав, зазначивши, що зауважень та доповнень не має.

Грошові кошти в сумі 67 000 доларів США митницею описані, тимчасово вилучені та внесені на рахунок в АТ «Райффайзен Банк» на зберігання.

Захисник Пейчева С.Д. в інтересах ОСОБА_1 зверталась до митниці із заявою про припинення провадження у справі шляхом компромісу, в якій ставилось питання про внесення ОСОБА_1 в добровільному порядку до державного бюджету коштів в розмірі 40% вартості валютних цінностей нижньої межі розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.483 МК України, а саме 13 400 доларів США, за вказаних умов припинити провадження у справі шляхом компромісу.

Одеська митниці на вказане звернення листом від 21.10.2024 повідомила захиснику Пейчевій С.Д., що Одеська митниця не заперечує проти укладення мирової угоди про припинення провадження у справі шляхом компромісу з ОСОБА_1 , за умов дотримання вимог ст.521 МК України (безпосереднє звернення ОСОБА_1 із заявою про укладення мирової угоди) та в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.483 МК України (штраф в розмірі від 50%...).

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до вимог ст.ст.245,252,280 КУпАП та ст.ст.486,489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Так, відповідно до положень ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення такої особи від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України.

За позицією митниці виявлена валюта (зокрема в сумі 67 000 доларів США) не була заявлена ОСОБА_1 при усному опитуванні та переміщувалась через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднював їх виявлення, зокрема: виявлені предмети було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору з логотипом мережі супермаркетів «Сільпо» та щільно загорнуто, пакет розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їх виявлення.

Перш за все, слід звернути увагу на те, що товарами, у розумінні п.57 ч.1 ст. 4 МК України, є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

В свою чергу, валютними цінностями відповідно до пп.1-1 б ч.1 ст.4 МК України, серед іншого, є йіноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу.

Таким чином, «іноземна валюта» охоплюється поняттям «товар» у розумінні ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За положеннями ч.3 ст.197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про валюту і валютні операції".

Так, частиною 1 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 Євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ 02.01.2019 №3 (далі- Положення), фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі (п.6 Положення).

У відповідності до п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5 (зі змінами) фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують:

1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро;

2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

При цьому, документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Учасниками процесу не оспорюється факт переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України валютних цінностей в розмірі 78 000 доларів США та факт повідомлення ОСОБА_1 посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний контроль України.

За позицією митниці переміщення відбувалось з приховуванням від митного контролю, а за позицією сторони захисту без приховування.

Диспозицією ч.1 ст.483 МК України визначені способи приховування:

-з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів,

-шляхом надання одним товарам вигляду інших,

-з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається з акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.09.2024, під час проведення митного огляду автобуса, р.н. НОМЕР_2 , при огляді салону транспортного засобу було виявлено переміщувані з приховуванням від митного контролю валютні цінності, а саме 118 000 доларів США. Виявлені предмети переміщувались з ознаками приховування та їх виявлення було ускладнене. Виявлені предмети було попередньо поміщено в маленьку чорну сумочку на застібці, яка додатково поміщена у поліетиленовий пакет молочного кольору з логотипом мережі супермаркетів «Сільпо» та щільно загорнуто. Пакет було розміщено на дні холодильника в салоні автобуса, прикритий контейнерами з продуктами харчування та пляшками з водою, що ускладнювало їхнє виявлення. Відповідно до отриманих пояснень 78 000 доларів США належать водію ОСОБА_4 , а 40 000 доларів США - ОСОБА_5 , яка прямувала в автобусі в якості супроводжуючої особи. Вказаний акт підписаний, зокрема ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Вказані обставини підтверджуються фототаблицею до протоколу. З наявних фотознімків вбачається, що холодильник, в якому знаходились грошові кошти, є конструктивною частиною автобуса марки MAN, р.н. НОМЕР_1 , та знаходиться біля сидіння водія.

Пунктом 53 ч.1 ст.4 МК України визначено поняття спеціально виготовленого сховища (тайника), а саме - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо), на що вернута увага у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил».

Слід акцентувати увагу, що диспозиція ч.1 ст.483 МК України містить спосіб приховання від митного контролю шляхом використання інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів. До таких способів може бути віднесене, зокрема, таке фізичне приховування товарів, при якому уповноважена службова особа не може виявити цей товар шляхом звичайного візуального огляду.

За позицією апеляційного суду, поміщення ОСОБА_1 іноземної валюти в сумочку, яка загорнута в поліетиленовий пакет, що розташована в середині холодильника (на дні) в салоні автобуса та прикрита контейнерами з продуктами, свідчить про намагання останнього приховати вказаний товар (валютні цінності). Виявлення валютних цінностей було утруднено, так як їх неможливо було виявити шляхом звичайного візуального огляду без цілеспрямованого обшуку в нетипових місцях (холодильник не є місцем для зберігання грошових коштів). Виявлення грошових коштів стало можливим лише після відкриття холодильника, вилучення всіх контейнерів з продуктами, розгортання непрозорого пакету та відкриття застібки на чорній сумочці, яка перебувала у вказаному пакеті, тобто виявлення було утруднено. Обраний ОСОБА_1 спосіб зберігання коштів свідчить про свідомо вжиті заходи приховування, щоб утруднити їх виявлення.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд дійшов до переконання, що переміщення іноземної валюти у спосіб, описаний в протоколі №0885/50000/24, є одним із інших способів, що утруднюють виявлення предметів, у розумінні диспозиції ч.1 ст.483 МК України. При цьому, відсутність спеціально обладнаного сховища (тайника) не є єдиним способом приховування товарів від митного контролю, передбачений ч.1 ст.483 МК України. Судом встановлено факт приховування від митного контролю валютних цінностей та факт використання способу, що утруднює їх виявлення, що передбачено диспозицією ч.1 ст.483 МК України (а саме: переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів).

Доводи апелянтів про відсутність у ОСОБА_1 умислу на приховування валютних цінностей від митного контролю, оскільки його дії обумовлені відсутністю шаф та шухляд в автобусі, які б унеможливили доступ сторонніх осіб до грошових коштів, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки недекларування товарів (валютних цінностей) фактично свідчить про умисел на приховування від митного контролю.

Більш того, наявність умислу на приховування валютних цінностей підтверджується:

- поясненнями ОСОБА_1 від 01.09.2024, з яких вбачається його обізнаність з правилами перевезення грошових коштів через кордон, здійснення щонайменше повторно переміщення іноземної валюти за кордон з приховуванням від митного контролю, намагання на прохання особи на ім`я ОСОБА_7 перевезти за кордон кошти в сумі 78 000 доларів США за винагороду в розмірі 1 відсоток, що вказує на виконання доручення із завідомим розумінням незаконності дій;

- повідомленням ОСОБА_1 посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України;

- відсутністю документів про законність походження коштів, які дозволяли б ОСОБА_1 здійснити переміщення зазначених валютних цінностей у законний спосіб,

-приховування коштів від митного кордону у спосіб, що утруднює їх виявлення.

Зазначені факти в сукупності свідчать про відсутність намірів декларування валютних цінностей при переміщенні через державний кордон, а також про наявність прямого умислу на переміщення валютних цінностей через кордон з приховуванням від митного контролю, адже дії ОСОБА_1 були цілеспрямованими, організованими та повторними.

Апеляційний суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_1 від 01.09.2024 не містять заперечень або незгоди з відомостями протоколу, а навпаки відомості, зазначені у них, об`єктивно узгоджуються з відомостями, які зафіксовані в протоколі.

Судом враховано, що при перетині митного кордону з Україною у ОСОБА_1 не було будь-яких перешкод, щоб добровільно повідомити та задекларувати наявні валютні цінності.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що у ОСОБА_1 був достатньо обґрунтований мотив на вчинення інкримінованого правопорушення, адже очевидним є те, що за відсутності відповідного документа про законність походження коштів, довідки банку чи чеку обмінного пункту валют про здійснену транзакцію, щодо обміну валют, які дозволяли б йому здійснити переміщення зазначених валютних цінностей, він не міг вивезти валютні цінності, які йому були передані іншою особою.

Той факт, що він не тільки не задекларував наявну в нього валюту, але й те, що він здійснив дії на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, свідчить про наявність у його діях інкримінованого правопорушення, адже він про валюту жодним чином не заявив, розраховуючи на винагороду у розмірі одного відсотка після переміщення таких валютних цінностей через митний кордон України та передачі іншій особі. В свою чергу, якщо би він мав намір перевезти валюту не декларуючи, такі дії мали б іншу кваліфікацію та кваліфікуючі ознаки, які йому вказаним протоколом не ставляться в провину. Тому доводи апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції щодо можливості сприйняття судом версії сторони захисту про те, що валютні цінності були поміщені до холодильника з метою їх схоронності, так як в автобусі знаходилось багато людей, але за умови, якби таке переховування коштів відбувалось під час руху автобуса чи його зупинці в місцях відпочинку і аж ніяк не під час проходження митного контролю без повідомлення про такий схов представників митного органу. Оскільки при перетині кордону ОСОБА_1 повинен був задекларувати відповідні валютні цінності, тому судом надана правильна критична оцінка твердженням сторони захисту, що сумка з валютними цінностями була поміщена до холодильника з метою унеможливлення доступу до неї інших осіб. Суд першої інстанції надав належну оцінку вказаним доводам сторони захисту, зазначивши, шо така версія видається суду ні юридично, ні фактично неспроможною з огляду на те, що гроші переховувались в одному місці щонайменше двома «декларативними власниками», і при цьому жоден із них не мав відповідних дозвільних документів на переміщення валютних цінностей через кордон, в сумах, що перевищують обмеження, визначенні чинним законодавством. А з огляду на надані ОСОБА_1 письмові свідчення, безпосередньо під час виявлення вказаних коштів, працівникам митного органу, виключають у суду будь-які сумніви щодо їх логічності, послідовності та достовірності. Наведені факти вказують на те, що версія сторони захисту спрямована виключно на уникнення притягнення до відповідальності ОСОБА_1 і не відображає фактичні обставини справи.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів того, що виявлена валюта у сумі 67 000 доларів США переміщувалась ОСОБА_1 через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює її виявлення, що є порушенням митних правил.

Диспозиція ч.1 ст.483 МК України конкретизує безпосередній об`єкт правопорушень, родовою ознакою яких є посягання на встановлений законом порядок переміщення товарів через митний кордон України. Відповідно, ключовою ознакою об`єктивної сторони порушення митних правил за цією статтею є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Під дією розуміється активна поведінка (вчинок) особи, в якій виражена зовні її воля і що спрямована на спричинення певних негативних наслідків.

Дії ОСОБА_1 , описані у протоколі про порушення митних правил, свідчать про умисне приховування валютних цінностей від митних органів, які він намагався перемістити через митний кордон України, а відтак утворюють склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 483 МК України, а саме переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , викладені в протоколі про порушення митних правил, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Докази, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, у матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апелянта, що застосування до ОСОБА_1 стягнення, передбаченого абз.2 ч.1 ст.483 МК України, положення якого визнані неконституційними, суперечать засадам правової держави, принципу верховенства права, суспільним інтересам та є непропорційним втручанням держави в права громадян не ґрунтуються на відповідній правовій основі.

Так, рішенням Конституційному Суду України №5-р(II)/2023 від 05.07.2023 у справі № 3-46/2022(95/22, 170/22, 233/22) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий частини першої статті 483 Митного кодексу України (тобто санкція статті). Абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення КСУ цього рішення. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, установлене абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо врегулювання окремих питань розпорядження іноземними товарами, транспортними засобами комерційного призначення, що перебувають на митній території України під митним контролем, а також такими, що незаконно ввезені на митну територію України» №3475-IX від 21.11.2023 були внесені відповідні зміни до МК України, зокрема, згідно з п.п. 1 п.13 розділу I Закону, ч. 1 ст. 483 МК України було викладено в наступній редакції:

«1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.»

Зазначені вище зміни до ч.1 ст. 483 МК України, відповідно до п. 1 Прикінцевих положень Закону, набрали чинності 05.01.2024.

Відтак, на момент вчинення правопорушення та на момент розгляду справи судом законодавець привів нормативне регулювання санкції вказаної норми у відповідність із Конституцією України та вищезгаданим рішенням Конституційного Суду України. Суд першої інстанції з огляду на обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил, наклав на останнього стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару безпосередніх предметів порушення митних правил із конфіскацією цих товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, тобто в межах санкції ч.1 ст.483 МК України.

Посилання сторони захисту на скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 не спростовує висновків місцевого суду щодо виду та розміру стягнення, з огляду на те, що стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.483 МК України. При цьому судом застосована нижча межа штрафу, встановленого санкцією цієї статті.

Посилання апелянта на постанови апеляційного суду в інших справах про адміністративні правопорушення не мають преюдиційого значення для суду під час розгляду цієї справи, тому не приймаються до уваги. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17.

За позицією ЄСПЛ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. Висновки, які викладені в оскаржуваній постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Відповідно до положень п.1 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників Шелкова Сергія Геннадійовича та Громова Юліана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Артеменко