Номер провадження: 33/813/34/25
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Збіглея І.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 було звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку із малозначністю правопорушення, зроблено ОСОБА_1 усне зауваження та попереджено про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

Відповідно до постанови суду, 20.06.2019 між ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» та компанією Stariks Gida Dis Ticaret Limited Sirketi (Kizilarik mah. 2754 SK. No 1/406, Muratpasa/Antalya Reg. No: 102246) було укладено контракт №638 щодо поставок товарів в Україну. В рамках зазначеного контракту до Одеської митниці з Туреччини прибув вантажний автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з товаром «товари народного споживання 12 найменувань».

09.07.2019 уповноваженою на декларування ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» особою гр. ОСОБА_1 підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ 40 АА» №UA500090/2019/009830. В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення ОСОБА_1 митному органу надані: інвойс №4500-53-75/1 від 08.07.2019, пакувальний лист №4500-53-75/1 від 08.07.2019, контракт №638 від 20.06.2019, CMR №1066170 та інші товаросупровідні документи.

Продавцем товару у документах є компанія STARIKS DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Kizilarik mah. 2754 SK. No 1/406, Muratpasa/Antalya Reg. No: 102246), одержувачем та покупцем є ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» (), а відправником - MALKER MAKINA KALIP INS.ITH.IHR. SAN.VE TIC LTD STI (NISPETIYE MAH.GAZI GUC GUCNAR SOK. NO4/5 BESIKTAS/ISTANBUL/TURKIYE). У митній декларації заявлено 12 найменувань товару «Тканина; частина взуття; ковдри; рушники; фурнітура металева швацька; нитки; ламінат; меблі; автозапчастини» у кількості 203 місця загальною вагою брутто 6785, 18 кг. Фактурна вартість заявлених товарів складає 25 607, 27 доларів США. 09.07.2019, після здійснення митного оформлення, вказані товари було випущено у вільний обіг.

З метою з`ясування питання про автентичність поданих митним органам України документів на зазначені товари Державною митною службою України направлено запит до митних органів Республіки Туреччини.

Інформація, отримана від митних органів Республіки Туреччини, свідчить про те, що заявлені у митній декларації товари переміщувались від різних турецьких компаній-відправників та на різні компанії-отримувачі в Україні.

За результатами вивчення та співставлення документів, які були надані при імпорті товарів до України та документів, які надавались при експорті в Туреччині, виявлено розбіжності у даних щодо вартості переміщуваних товарів, а також щодо відправника та отримувача товарів.

Так, на транспортному засобі з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, з Туреччини до України переміщувалась наступна партія товарів на підставі IRB №003681 загальною вартістю 5746, 45 доларів США та 8580,3 Євро:

1) від відправника «UZUN TEKSTILSANAYI TICARET ANONIM SIRKETIAGS ELEKTROMEKANIK» на адресу отримувача ТОВ «Аделаіда плюс» за інвойсом №UZN304 від 04.07.2019, з фактурною вартістю 5746, 45 доларів США;

2) від відправника «AGS ELEKTROMEKANIK SAN. TIC. IHR. LTD. STI» на адресу отримувача «OVIONT TRADING LTD» за інвойсом №AG0317 від 02.07.2019, з фактурною вартістю 8580 Євро.

Таким чином, під час перевірки документів, які були надані при імпорті товарів до України, та документів, які надавались при експорті з Туреччини, встановлено, що фактично товари, оформлені в Одеській митниці за МД типу «ІМ 40 АА» МД №UA500090/2019/009830 від 09.07.2019 при вивезенні з митної території Туреччини було вивезено за іншими товаросупровідними документами відповідно до IRB №003681.

Згідно із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» №UA500090/2019/009830 від 09.07.2019, CMR №1066170 від 05.07.2019 та інвойсу від 05.07.2019 №4500-53-75/1, які надані Одеській митниці, загальна фактурна вартість складає 25607, 27 доларів США, вага брутто 6785, 18 кг.

Відповідно до отриманої відповіді державних органів респ. Туреччини загальна вартість товарів, переміщуваних на вантажному автомобілі з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , на підставі митної декларації №003681 та інвойсів №UZN304 від 04.07.2019 року, AG0317 від 02.07.2019, становить 5746, 45 доларів США та 8580, 3 Євро (393 486 грн. згідно курсу валют на день оформлення МД).

Встановлено також невідповідність даних щодо відправника та одержувача товару, оскільки відповідно до митної декларації IRB №003681, наданої для митного оформлення митним органам Туреччини, отримувачами даної партії товару є: «OVIONT TRADING LTD» та ТОВ «Аделаіда плюс».

Відправниками є наступні іноземні компанії: «UZUN TEKSTILSANAYI TICARET ANONIM SIRKETIAGS ELEKTROMEKANIK» та «AGS ELEKTROMEKANIK SAN. TIC. IHR. LTD. STI». Отримувачем є: ТОВ «Аделаіда плюс» та «OVIONT TRADING LTD».

Однак, відповідно до поданої Одеській митниці МД типу «ІМ 40 ДЕ» №UA500090/ 2019/009830 від 09.07.2019, відправником вказаних товарів є турецька компанія MALKER MAKINA KALIP INS.ITH.IHR. SAN.VE TIC LTD STI (NISPETIYE MAH.GAZI GUC GUCNAR SOK. NO4/5 BESIKTAS/ISTANBUL/TURKIYE), а отримувачем ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ().

Таким чином, встановлено, що ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» надала для декларування у МД №UA500090/2019/009830 від 09.07.2019 та товаросупровідних документах неправдиві відомості щодо відправника, отримувача та вартості товару, надавши документи, що містять неправдиві відомості.

Отже, ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» в особі керівника гр. України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 393 486, 19 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості щодо відправника, отримувача та вартості товару.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд 1-ої інстанції зауважив, що ОСОБА_1 допустив відповідне порушення закону та подав митному органу України документи, які містять неправдиві відомості, проте такі дії, хоча й формально містять ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, але через малозначність, пов`язану із фактичною сплатою митних платежів у більшому розмірі, ніж повинен був сплатити, не становлять суспільної небезпеки та не заподіяли й не могли заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Збіглей І.В., в інтересах ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступні обставини:

- суд 1-ої інстанції проігнорував допущені митним органом порушення процедури та порядку проведення перевірки та формування матеріалів адміністративної справи, зокрема, того, що при формуванні адміністративних матеріалів та складенні протоколу про порушення митних правил митний орган не мав їх перекладу на українську мову, а також залишив поза увагою те, що адміністративні матеріали були складені за спливом 2,5 років з моменту випуску товарів у вільний обіг на митну територію України;

- поза увагою суду залишилось те, що як на момент складання протоколу, так і на час розгляду справи судом ОСОБА_1 директором ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» вже не був та, як наслідок, не мав об`єктивної можливості надати до суду документи на доведення своєї невинуватості, оскільки не мав доступу до документів та матеріалів товариства;

- судом не враховано того, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, зокрема, судом проігноровано відсутність в матеріалах справи відомостей того, що серед товарів, які переміщувались через митний кордон України та були відображені в МД №UA500090/2019/009830 відсутні товари, які були зазначені в інвойсі та пакувальному листі №4500-53-75/1 від 08.07.2019, або наявні інші товари, які в ньому не були відображені, судом проігноровано критичну відмінність в номенклатурі товару, його переліку, кількості, вазі та вартості між відомостями стосовно товару в поданій ОСОБА_1 митній декларації та відомостями, наданими митними органами респ. Туреччини, натомість, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно неправдивості поданих для митного оформлення додаткових документів та не заперечується їх походження та ідентичність;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що в даному випадку відсутня суб`єктивна сторона правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_1 було задекларовано та сплачено митних платежів на суму більшу, ніж потрібно було б декларувати та сплачувати, внаслідок чого в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та, як наслідок, малозначність.

Посилаючись на викладені обставини, захисник Збіглей І.В. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил.

Учасники процесу в судові засідання апеляційного суду, призначене на 03.04.2025, не з`являлись, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому, від захисника ОСОБА_1 адвоката Збіглея І.В. надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, в якій захисник також зауважив на тому, що доводи апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Від представника Одеської митниці Держмитслужби України Ревенко Т.А. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника митного органу, в якій остання просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи неяку учасників процесу в судове засідання апеляційного суду, керуючись вимогами ч. 4 ст. 526 МК України та ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , його захисника Збіглея І.В. та представника митного органу, а також фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України (далі МК України), завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому, відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Суб`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 правопорушення передбачає наявність прямого умислу.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами посадові особи цих підприємств.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В свою чергу, апеляційний суд окремо зауважує на роз`ясненні, яке міститься у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005, відповідно до якого судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Декларування, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

В свою чергу, приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України визначено що, декларант особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Частиною 5 ст. 265 МК України встановлено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що митна декларація №UA500090/2019/ 009830 від 09.07.2019 була подана керівником ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ОСОБА_1 (а.с. 7-12), при цьому, в митній декларації було зазначено 12 найменувань товару «тканина; частина взуття; ковдри; рушники; фурнітура металева швацька; нитки; ламінат; меблі; автозапчастини»; фактурна вартість заявлених товарів складає 25 607, 27 доларів США.

Поставка зазначених товарів здійснювалась на підставі контракту №638 від 20.06.2019, укладеного між ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» та компанією Stariks Gida Dis Ticaret Limited Sirketi (Kizilarik mah. 2754 SK. No 1/406, Muratpasa/Antalya Reg. No: 102246) та товар прибув з Туреччини до Одеської митниці на вантажному автомобілі із д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» було надано митному органу певні товаросупровідні документи, відповідно до яких продавцем товару була зазначена компанія STARIKS DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Kizilarik mah. 2754 SK. No 1/406, Muratpasa/Antalya Reg. No: 102246), одержувачем та покупцем ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» (), а відправником MALKER MAKINA KALIP INS.ITH.IHR. SAN.VE TIC LTD STI (NISPETIYE MAH.GAZI GUC GUCNAR SOK. NO4/5 BESIKTAS/ISTANBUL/TURKIYE).

В подальшому, за результатами проведення перевірки митним органом дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України товарів, із відповіді митних органів респ. Туреччини на запит про надання взаємної адміністративної допомоги, було встановлено, що документи, які були надані при імпорті товарів до України ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» та документи, які надавались при експорті в респ. Туреччині, містять розбіжності у відомостях стосовно відправника та отримувача товарів, а також стосовно вартості товарів, що переміщувались.

Так, відповідно до аналізу товаросупровідних документів, наданих митними органами реп. Туреччини, на підставі яких здійснювалось переміщення товарів через митний кордон респ. Туреччини, вбачається, що на транспортному засобі з напівпричепом з д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, з Туреччини до України переміщувалась партія товарів на підставі IRB №003681 загальною вартістю 5746, 45 доларів США та 8580, 3 Євро, при цьому, відправниками товарів були «UZUN TEKSTILSANAYI TICARET ANONIM SIRKETIAGS ELEKTROMEKANIK» та «AGS ELEKTROMEKANIK SAN. TIC. IHR. LTD. STI», а одержувачами ТОВ «Аделаіда плюс» та «OVIONT TRADING LTD» (а.с. 30-33, 45-56, 58-59, 62-65).

З урахуванням викладених обставин встановлено, що під час перевірки документів, які були надані при імпорті товарів до України, та документів, які надавались при експорті з Туреччини, товари, оформлені в Одеській митниці за МД №UA500090/2019/009830 при вивезенні з митної території Туреччини було вивезено за іншими товаросупровідними документами відповідно до IRB №003681, при цьому, виявлено відмінності між фактурною вартістю товарів, зазначеною в українській митній декларації та загальною вартістю товарів, що переміщувались на вантажному автомобілі з д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на підставі вищевказаної турецької митної декларації (фактурна вартість відповідно до української митної декларації складає 25 607, 27 доларів США, а загальна вартість відповідно до турецької митної декларації 5746, 45 доларів США та 8580, 3 Євро).

Окрім того, із аналізу відповіді державних органів респ. Туреччини митними органами була встановлена невідповідність відомостей стосовно відправника та одержувача товару, зазначених ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» в митній декларації №UA500090/2019/009830 та зазначених в митній декларації IRB №003681, поданій для митного оформлення органам Туреччини.

Зокрема, відповідно до вищевказаної митної декларації IRB №003681, відправниками товару були компанії «UZUN TEKSTILSANAYI TICARET ANONIM SIRKETIAGS ELEKTROMEKANIK» та «AGS ELEKTROMEKANIK SAN. TIC. IHR. LTD. STI», а отримувачами товару ТОВ «Аделаіда плюс» та «OVIONT TRADING LTD» відповідно, в той час як відповідно до МД №UA500090/2019/009830 відправником товару вказана лише компанія «MALKER MAKINA KALIP INS.ITH.IHR. SAN.VE TIC LTD STI», а одержувачем ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс».

Проаналізувавши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції вважає доведеним той факт, що на вантажних автомобілях з напівпричепом з д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з респ. Туреччини до України 05.07.2019 виїхав товар, відправниками якого були дві іноземні компанії, при цьому, 09.07.2019 вищезазначені вантажні транспортні засоби прибули до митного кордону України та керівником ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ОСОБА_1 в поданій до Одеської митниці митній декларації були заявлені неправдиві відомості стосовно відправника та отримувача товару, а також стосовно вартості такого товару.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що в діях керівника ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Надаючи оцінку твердженням захисника з приводу того, що на момент складання протоколу та розгляду справи судом ОСОБА_1 вже не був директором ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» та не мав доступу до документів зазначеного товариства задля доведення своєї невинуватості, апеляційний суд зауважує на тому, що вчинення порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України інкримінується ОСОБА_1 за час, коли він перебував на посаді керівника ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс», натомість, вирішення питання стосовно винуватості або невинуватості останнього у вчиненні даного порушення митних правил не може бути поставлене в залежність від можливості відстоювання своєї позиції в суді та наявності фактичного доступу до засобів доказування.

Що стосується посилань захисника на те, що при формуванні адміністративних матеріалів та складенні протоколу про порушення митних правил митний орган не мав перекладу на українську мову, суд апеляційної інстанції зауважує на безпідставності таких тверджень, оскільки митним органом до складеного стосовно керівника ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил було долучено переклад українською мовою матеріалів, отриманих від митних органів респ. Туреччини, здійснений перекладачем центру «Number One Language Center».

Водночас, заслуговують на увагу посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено за спливом 2,5 років з моменту випуску товарів у вільний обіг на митну територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Строки накладення стягнень у справах про порушення митних правил визначені ст. 467 МК України, відповідно до ч. 1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Водночас, приписами ст. 38 КУпАП, встановлені строки накладання адміністративного стягнення за вчинення різних складів адміністративних правопорушень передбачених КУпАП.

При цьому, системний аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що граничний строк накладання адміністративного стягнення становить два роки з дня його вчинення.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України було вчинено керівником ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» ОСОБА_1 09.07.2019.

Днем виявлення порушення митних правил в даному випадку є 06.06.2023, тобто день отримання Одеською митницею листу Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби №26/26-04/7.10/1378 від 01.06.2023 щодо отриманої від митних органів респ. Туреччини відповіді (а.с. 24).

В подальшому, протокол №1218/50000/23 про порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України стосовно ОСОБА_1 було складено посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби України 14.07.2023 (а.с. 1-6) та матеріали справи про порушення митних правил були направлені до Малиновського райсуду м. Одеси, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду 1-ої інстанції, 02.11.2023 (а.с. 70).

Цього ж дня, тобто 02.11.2023, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справа надійшла у провадження судді Гарського О.В. (а.с. 71).

Окремої уваги вартий той факт, що митними органами було здійснено запит до митних органів респ. Туреччини в порядку надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки законодавства з питань митної справи лише 10.01.2022 (а.с. 25-26), в той час як переміщення товару через митний кордон України ТОВ «Галіон ЛТД Сервіс» здійснювалось 09.07.2019.

При цьому, протокол про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 було складено лише 14.07.2023, тобто майже через 4 роки з моменту вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що, на переконання апеляційного суду, вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Обрахунок строків накладення стягнення не може ставитися у залежність від внутрішньої організації роботи в органах митниці, яка, як орган виконавчої влади зі значним штатом співробітників, наділена відповідними засобами та можливостями щодо оперативного опрацювання відповідних документів.

Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. The United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом 1-ої інстанції був залишений поза увагою той факт, що на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України спливли строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП, ст. 467 МК України.

Відтак, у суду 1-ої інстанції не було відповідних правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України поза межами строків накладення адміністративного стягнення, натомість, провадження у справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, із закриттям провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, ст. 467 МК України з мотивів, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 3, 467, 486, 527, 529 МК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Збіглея І.В., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2024, про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України у зв`язку із малозначністю правопорушення скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП та ст. 467 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца