Справа № 344/4822/25
Провадження № 3/344/2071/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: суду не відомий за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №263263, 05 березня 2025 року близько о 17 годині 00 по вулиці О. Довженка, 25 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, а саме: із її транспортним засобом марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення транспортний засіб марки «Mercedes-Benz C300», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого водій ОСОБА_1 покинула місце ДТП, до якої була причетною, чим порушила вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила щодо обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування чого вказала, що 05 березня 2025 року близько о 17 годині 00 по вулиці О. Довженка, 25 у місті Івано-Франківськ дійсно відбулась дорожньо-транспортна пригода за її участі та участі водія ОСОБА_2 , однак останній запропонував ОСОБА_1 проїхати на станцію технічного обслуговування автомобілів та відшкодувати завдані ним збитки самостійно, без виклику працівників поліції на місце ДТП. Після оцінки працівниками СТО обсягу робіт, їхньої вартості ОСОБА_2 відмовився від оплати вартості ремонтних робіт, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернулись на місце дорожньо-транпортної пригоди, де останній самостійно викликав працівників поліції. На підтвердження наданих пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні долучила до матеріалів справи акт виконаних робіт № АІ-К2413017 від 05.03.2025 року та рахунок №СЯ164535 від 05.03.2025 року, виданих ТОВ «АЛЬЯНС-ІФ». Просила суд взяти до уваги надані пояснення та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих пояснень, у судовому засіданні дав пояснення, які є аналогічними поясненням особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Підтвердив, що 05 березня 2025 року після дорожньо-транспортної пригоди дійсно запропонував ОСОБА_1 проїхати на станцію технічного обслуговування автомобілів та відшкодувати завдані ним збитки самостійно, без виклику працівників поліції на місце ДТП. Після оцінки працівниками СТО обсягу робіт, їхньої вартості він відмовився від оплати вартості ремонтних робіт, оскільки сума, на його думку, була завеликою та запропонував ОСОБА_1 повернутись на місце дорожньо-транпортної пригоди, де ОСОБА_2 самостійно викликав працівників поліції.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.122-4 КУпАП, передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Отже диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших норм або правил.

Згідно п. 2.10а Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Так, при встановленні в діях ОСОБА_1 наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП слід враховувати що об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з наданих пояснень ОСОБА_1 та наданих у судовому засіданні пояснень свідка іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 то ОСОБА_1 після спілкування з іншим учасником ДТП та на його пропозицію, поїхала з місця ДТП до станції технічного обслуговування для оцінки працівниками СТО завданих ОСОБА_2 збитків і після відмови останнього відшкодувати вартість оцінених робіт вони спільно повернулись на місце ДТП, куди і було викликано працівників поліції. Таким чином даний факт свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на залишення місця транспортної пригоди, а відтак в її діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Підсумовуючи викладене, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 суд дійшов висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та враховуючи положення ст.62 Конституції України, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122-4, 247, 283,284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Тринчук