ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Нечваля Я.В. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 25.04.2024 року о 19:31 в Донецькій області, м. Краматорську, вул. Академічна, 80, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 повторно протягом року, відповідно до Постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2024 року, керувала транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленим законом порядку водій відмовилась. Проводилась відеозйомка. Тобто, ОСОБА_1 своїми діями скоїла правопорушення, передбачене 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Нечваль Я.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову необґрунтованою. Вказує на порушення судом норм ст. 271 КУпАП. Зазначає про порушення права ОСОБА_1 на захист через неналежне повідомлення про дату та час розгляду справи. Звертає увагу на відсутність в діях ОСОБА_1 повторності вчинення адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності доведеного факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідальних осіб від доведення правомірності свого рішення.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходить висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених положень закону з огляду на наступне.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки вона повторно протягом року відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння,

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівники поліції керуються Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до п. 3 розділу І зазначеної Інструкції повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Згідно протоколу серії ААД № 892540 від 07.05.2024 року, 25.04.2024 року о 19:31 в м. Краматорськ по вул. Академічна, біля будинку 80, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, невнятна мова), від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилась, правопорушення скоєно повторно протягом року, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як на доказ повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Долучені до матеріалів справи довідка адмінпрактики та копія постанови суду від 06.03.2024 року не містять відомостей про набрання вказаною постановою законної сили.

Разом з тим, вищезазначена постанова у встановлений законом строк була оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Постановою апеляційного суду від 10 червня 2024 року зазначена постанова скасована.

Тобто на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2024 року не набрала законної сили.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторність правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Нечваля Я.В. задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя