Справа № 703/757/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Сміла, справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонер, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.01.2025, ОСОБА_1 31.12.2024 близько 16-00 год в м. Сміла по вул. В.Чорновола, неподалік будинку №141, здійснювала вигул собаки з порушенням правил утримання тварин, внаслідок чого собака вкусила за руку ОСОБА_2 , чим було заподіяно шкоду його здоров`ю.

Вказане правопорушення кваліфіковане за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні правом надавати пояснення не скористалася. Під час судового розгляду була представлена адвокатом Зінченко І.О.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №027553 від 09.01.2025, складеного відносно ОСОБА_1 , остання звинувачується у порушенні правил утримання тварин, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Частина 1 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною 3 ст.154 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 154 КУпАП.

Слід зазначити, що відповідно до Закону України № 1684-ІХ від 15.07.2021 року статтю 154 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема статтю 154 КУпАП доповнено частиною третьою. Дана стаття в редакції вказаного Закону введена в дію з 08.11.2021 року.

Внаслідок прийняття Закону №1684-IX від 15.07.2021, який виклав ст. 154 КУпАП в новій редакції, набрав чинності та введений в дію 08.11.2021, законодавцем не внесені змін до ст. 221 КУпАП, яка визначає категорію справ про адміністративні правопорушення, що розглядаються судами, оскільки станом як на 08.11.2021, так і на даний час, в переліку таких справ відсутні ті, що передбачені ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Водночас ч. 1 ст. 214 КУпАП передбачає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Суддею враховано, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є повнолітньою особою.

Системний аналіз положень ст. 154 КУпАП у зв`язку з положеннями ст. 218, 221 КУпАП у чинній редакції дає можливість зробити висновок, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 154 КУпАП, відноситься до компетенції адміністративних комісій, а справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 154 КУпАП до компетенції судів.

Санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення накладається у виді штрафу з конфіскацією тварини. Відповідно до вимог ст. 313 КУпАП постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення виконується державними виконавцями в порядку встановленому законом. З урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 та п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до протоколу про адміністративне правопорушення за статтею КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у виді конфіскації майна (тварин), особа, яка склала протокол, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ - кримінальне обвинувачення не тлумачиться буквально та не зводиться виключно до кримінального переслідування особи за вчинення кримінально-караних діянь, у зв`язку з чим обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення в залежності від певних обставин (характер правопорушення, тяжкість покарання, кваліфікація за національним законодавством) також може підпадати під ознаки кримінального обвинувачення та потребувати юрисдикції суду щодо визначення обґрунтованості останнього.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП).

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

Застосовуючи вказані положення до обставин даної справи, суд робить висновок про наявність прогалини у законодавстві. Разом з цим недоліки законодавства не можуть ігнорувати вимоги суспільства щодо забезпечення правопорядку шляхом притягнення особи до відповідальності за вчинене протиправне діяння.

На підставі викладеного, враховуючи характер адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, ступінь його тяжкості, те, що склад вказаного правопорушення, у новій редакції законодавства, утворює кваліфікуюча ознака, яка в попередній редакції законодавства містилися у ч. 2 цієї ж статті та відносилася до компетенції суду, беручі до уваги, що за вчинення даного правопорушення передбачено обов`язкове додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації, що відповідно до ст. 29 КУпАП може бути застосовано лише судом, не зважаючи на те, що розгляд судом справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП, прямо не закріплено у ст. 221 КУпАП, суд приходить до висновку, що розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП, має здійснюватися саме судом, а не іншим органом влади (посадовою особою).

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення про те, що особа, яка притягується до відповідальності, вигулює собаку постійно без повідка та намордника, в зв`язку із чим як він, так і сусіди неодноразово попереджували її. Дана собака не вперше нападала, раніше покусала його собаку. Після першого такого випадку попереджував хазяйку собаки, проте в її поведінці нічого не змінилося. Через 2-3 тижні, або місяць, в грудні 2024 року, точної дати вказати не може, він вигулював власну собаку по вул. В`ячеслава Чорновола в м. Сміла. В цей час до нього побігла собака, яку звичайно вигулює жінка на ім`я ОСОБА_3 , яку побачив неподалік і того дня. Собака вкусила його за ліву руку. Після цього жінка змогла забрати собаку від нього. Надала йому допомогу, перебинтувавши руку. В той же день звертався до поліції із заявою, а також за наданням медичної допомоги. Лікарем була діагностована рана довжиною 4 см та глибиною 5 мм. Додатково пояснив, що має суттєві проблеми із пам`яттю, тому не може достовірно вказати ні дату події, ні дати, коли звертався із заявою до поліції та за медичною допомогою. Заперечував, щоб власника собаки притягували до відповідальності, оскільки претензій з приводу описаного випадку, не має.

Згідно з поясненнями ОСОБА_4 її мати ОСОБА_1 , має собаку породи німецька вівчарка, тримає її в своєму дворі, за адресою АДРЕСА_1 , де збудований для цього вольєр. Собаку не відпускають саму гуляти, за поведінкою вона не агресивна, не намагається нападати, але може ричати. Потерпілого ОСОБА_2 вона не знає, але мати їй на відстані показувала його та говорила, що то він подав на неї заяву до поліції з приводу собаки. Очевидцем тієї події вона особисто не була. В період з 10-00 до 19-00 год 31.12.2024 мати їздила разом із всіма членами її сім`ї в м. Черкаси, після повернення залишилася в неї вдома, що по АДРЕСА_2 , додому повернулася 01.01.2025 в обідній час. Весь цей час собака була закрита в дворі, оскільки вдома в матері ніхто не залишався.

Як вбачається із рапорту старшого інспектора чергової частини ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 02.01.2025, зареєстрованого під номером 100, ОСОБА_2 звернувся до відділу поліції із заявою про те, що 31.12.2024 близько 16-00 год по вул. В.Чорновола в м. Сміла його покусала собака, яку вигулювала без повідка дівчина на ім`я ОСОБА_5 .

Із заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 02.01.2025 встановлено, що 31.12.2024 близько 16-00 год по вул. В.Чорновола в м. Сміла на ОСОБА_2 напала собака. Заява містить запис про те, що до закладу охорони здоров`я постраждалий не звертався.

Згідно із письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 06.12.2024 близько 16-00 год перебувала біля свого подвір`я, що по АДРЕСА_1 , вхідні двері двору були відкриті та на вулицю вибігла її собака. По вулиці в цей час ішов чоловік на ім`я ОСОБА_6 , який вигулював свою собаку. Він почав кричати, щоб вона забрала свою собаку, коли зробила це, то побачила, що на його руці була кров та запропонувала допомогу, на що той погодився. Перебинтувала ОСОБА_6 руку та він пішов. Наступного дня також бачила того чоловіка, цікавилася його здоров`ям та він говорив, що рана не суттєва.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 03.01.2025, при огляді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено численні застарілі інфіковані кусано-рвані, кусано-різані рани правої та лівої кисті, надано відповідні медичні рекомендації.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З досліджених під час судового розгляду доказів не вбачається події правопорушення, яка могла б відбутися 31.12.2024. Вказана дата суперечить відомостям, повідомленим потерпілим ОСОБА_2 , особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також свідка. Зокрема, поясненнями свідка спростовується факт перебування ОСОБА_1 у час, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, за адресою свого проживання. Формулювання висновку спеціаліста не дозволяють встановити обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та час їх настання, оскільки поранення охарактеризовані як застарілі, що об`єктивно не могло мати місця через 3 дні після їх заподіяння. Вказані суперечності не дозволяють вважати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні 31.12.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, доведеною поза розумним сумнівом.

Суд позбавлений процесуальної можливості самостійно визначати, встановлювати фактичні обставини адміністративного правопорушення, норми законодавства щодо поводження із тваринами, порушені ОСОБА_1 та самостійно кваліфікувати дії особи за відповідними нормами КУпАП. Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє особу щодо якої складено протокол, права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Малофеєв проти росії, вказано, що у разі, якщо в протоколі адміністративного правопорушення не відображено всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, або відшукувати докази на користь обвинувачення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд позбавлений процесуальної можливості усувати допущені посадовою особою, якою складений протокол про адміністративне правопорушення, недоліки чи помилки і як наслідок, дійти висновку про наявність у діях особи складу та події адміністративного правопорушення.

Крім того, надісланий суду протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено нормативно-правового акту, положення якого порушені з боку ОСОБА_1 , а міститься лише посилання на порушення правил утримання тварин, що є загальним формулюванням та не відображає жодних об`єктивних обставин правопорушення.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для покладення на ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко