Справа № 128/1306/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

10.04.2025 поліцейським СРПП ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капралом поліції Могирем М.О. складено протокол про правопорушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, що вона 10.04.2025 близько 08:30 год в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вдарила ляпас по обличчю та виражалася нецензурною лайкою.

Для розгляду наданих матеріалів в суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, однак надала до суду заяву, згідно якої вказала, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, у неї був тиск за 200 та вона не читала пояснення, оскільки не могла. Сварку з сином не вчиняла та сварився і ображав її син, висловлюючись нецензурною лайкою в її адресу. Вона літня жінка, має інвалідність. Також зазначила, що працівники поліції, прибувши на місце події, неправильно зрозуміли обставини. Просить справу розглянути за її відсутності.

За вказаних обставин, на підставі ст. 268 КпАП України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, судом було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 154824 від 10.04.2025; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.04.2025, в якому відсутні будь-які пояснення учасників події; пояснення ОСОБА_1 від 10.04.2025 по даному факту, в яких вона вкказала, що зробила заваження своєму сину з приводу розкиданих речей, на що він не реагував та почав з нею конфлікт, в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою та перебуваючи в стані душевного хвилювання вона вдарила його по обличчю, що вона заперечила в суді згідно поданої заяви; поясненнями ОСОБА_2 від 10.04.2025 по даному факту, в яких він зазначив, що у нього виник конфлікт з матір`ю на побутовому грунті, в ході якого його матір виражалась в його адресу нецензурною лайкою та вдарила рукою по обличчю.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто норми ст. 173-2 КУпАП передбачають настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства, яке може бути виражене у формі словесних образ, погроз, приниженні, переслідуванні або залякуванні, а також інших діянь, спрямованих на обмеження волевиявлення особи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Домашнє насильство не є тотожним поняттю «конфлікт», тобто не кожен конфлікт між його сторонами є домашнім насильством, оскільки характерною ознакою домашнього насильства є те, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

За вищевказаних обставин, суд не може прийняти як достатній доказ вчинення адміністративного правопорушення наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, зокрема не може вважати встановленими вказані в ньому працівником поліції обставини доведеними та такими, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він не був присутній під час конфлікту між матір`ю та сином, а прибув на виклик ОСОБА_2 та виклав в протоколі обставини згідно пояснень, які ОСОБА_1 не писала, при цьому ОСОБА_1 у своїй заяві пояснила, що за станом здоров`я не могла прочитати записані пояснення.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 , вони проживають разом, ОСОБА_1 є особою похилого віку, має інвалідність, тому сам факт конфлікту ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_2 , якому вона об`єктивно не могла становити загрози в обмеженні його прав, враховуючи значну фізичну перевагу молодшого на 27 років сина, не може вважатися достатнім доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, що 10.04.2025 відбулося домашнє насильство відносно потерпілого, вчинене ОСОБА_1 , оскільки умислу заподіяти шкоду сину в ході конфлікту, наявність якого та взаємні образи в ході нього не заперечуються ОСОБА_2 в письмових поясненнях, за відсутності належних та допустимих доказів фізичного насильства, наданими матеріалами не доведено, а отже не доведено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 173-2, п. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: