Номер провадження: 33/813/801/25
Номер справи місцевого суду: 503/2739/24
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Рясного Владислава Денисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 10.02.2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 323443 від 17.12.2024 року, згідно змісту якого 17.12.2024 року о 20 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Соборній, 34 в с. Будеї Кодимської ТГ, Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, нечітка мова та почервоніння очей, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER» ARLH-0116 та проведення медичного огляду у медичному закладі відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП..

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кодимського районного суду Одеської області від 10.02.2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою, заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначали, що про ухвалену постанову дізнались лише 28 лютого 2025 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають обставинам справи та факту тому, що ОСОБА_1 діяв в межах крайньої необхідності, так як його рідний брат потребував термінової медичної допомоги.

Вважали, що поліцейськими належним чином не роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, при цьому поліцейськими ОСОБА_1 не видавалось направлення на проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначали, що судом першої інстанції належним чином не оцінено факту, того що ОСОБА_1 перебував в нерухомому транспортному засобі, а тому вважали, що факт керування належним чином не підтверджено.

Короткий зміст клопотань заявлених під час апеляційного провадження

11 квітня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Рясного В.Д. про виклик та допит свідків ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою:Одеська область, с. Будеї) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

В обґрунтування клопотання зазначали, що зазначені свідки можуть підтвердити, що особа, яка притягається до відповідальності, перебувала в стані крайньої необхідності, внаслідок чого була змушена керувати транспортним засобом того дня.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення представника адвоката Рясного В.Д., Кучера О.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Кодимського районного суду Одеської області ухвалена 10 лютого 2025 року. Матеріали справи не містять відомостей про участь та направлення ОСОБА_1 копії постанови. Про наявність повного тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 28.02.2025 року. В подальшому представник ОСОБА_1 через суд першої інстанції 04 березня 2025 року звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вчасно не була направлена копія постанови, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 10 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 .

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 323443 від 17.12.2024 року, який останній підписав без будь-яких зауважень чи заперечень;

-довідкою, виданої т.в.о. начальника СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 18.12.2024 року (а.с.5), ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами з видачою відповідного посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 24.04.2021 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);

- поясненням ОСОБА_1 (а.с.4);

- відеозаписом порушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі охорони здоров`я, які розцінено як відмову від проходження такого огляду.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 323443 від 17.12.2024 року, згідно змісту якого 17.12.2024 року о 20 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Соборній, 34 в с. Будеї Кодимської ТГ, Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, нечітка мова та почервоніння очей, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER» ARLH-0116 та проведення медичного огляду у медичному закладі відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП..

Письмове пояснення ОСОБА_1 , згідно змісту якого останній знаючи, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо свого транспортного засобу, щоб доїхати до Кодимської лікарні, де працівники медичної установи надали допомогу його брату, але по дорозі був зупинений працівниками поліції, які виявили, що Він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, та склали відносно нього відповідні документи про адміністративне правопорушення, а також зазначив, що провину свою визнає (а.с.4).

Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, відображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме що подія стосовно водія ОСОБА_1 фіксувалася з моменту зупинки транспортного засобу, до кінця складення протоколу про адміністративне правопорушення. З початку відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на робочому місці водія, а також пояснив, що вживав алкогольні напої. На пропозицію поліцейського надати документи, ОСОБА_1 заявив, що з собою в нього документів немає. Надалі поліцейськими роз`яснено, що в такому випадку ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, або в медичному закладі, чи останній в праві відмовитись від проходження огляду. На що ОСОБА_1 просив його не штрафувати, та заявив, що він згодний з правопорушенням та відмовився від проходження процедури огляду на стан сп`яніння. Апеляційний суд бере до уваги, що поліцейським неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер», а після того як водій ОСОБА_1 не виявив бажання проходити такий огляд з висловленням коментаря, який суд сприймає як висловлення фактичної відмови від цього огляду, то поліцейський запропонував водію пройти медичний огляд на стан сп`яніння в лікарні, але водій ОСОБА_1 не виявив бажання проходити і такий огляд з висловленням коментаря, який сприймається як висловлення фактичної відмови від цього огляду, що зафіксовано на вищезазначеному відеозаписі « 01640__0021A.MP4» (проміжки часу запису 04:30-04:40 та 06:05-06:30). Водночас на відеозаписі «01640__0021A.MP4» (проміжок часу запису 02:30-02:35) зафіксовано висловлювання водія ОСОБА_1 про те, що «випив 100 грам» (за змістом розмови мова йшла про алкогольні напої), що саме по собі пояснює наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. В свою чергу відеозапис « 01640__0022A.MP4», зроблений на нагрудну камеру поліцейського 01640-001640, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення на диску (а.с.6) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації містить фіксацію обставин виключно вже про саме оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме складення процесуальних документів та ознайомлення із ними ОСОБА_1 та роз`яснені наслідки відмови. Апеляційним переглядом встановлено, що відеозапис стосовно фіксування адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є повним, змістовим та дає можливість об`єктивно надати правову оцінку щодо події, яка відбулася 17.12.2024 року о 20 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Соборній, 34 в с. Будеї Кодимської ТГ, Одеської області.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають обставинам справи та факту тому, що ОСОБА_1 діяв в межах крайньої необхідності, так як його рідний брат потребував термінової медичної допомоги, апеляційний суд вважає не слушними, адже під час дослідження матеріалів справи належними та допустимими доказами необґрунтовано крайньої необхідності керування ОСОБА_1 автомобілем з метою доставки його брата в медичний заклад, клопотань про витребування інформації з цього питання ні до суду першої інстанції , ні до апеляційного суду не надходило, а тому такі доводи є лише припущеннями.

Докази надані стороною захисту в повній мірі не доводять факту того, що ОСОБА_1 здійснював доставку свого брата в медичний заклад через крайню необхідність.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що поліцейськими належним чином не роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже з відеозапису наявного в матеріалах справи вбчається, що поліцейськими неодноразово роз`яснювалось ОСОБА_1 його права і обов`язки, внаслідок чого останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як не оскаржував, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, а також доказів оскарження дій поліцейських у встановленому законом порядку в матеріалах справи не виявлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що поліцейськими ОСОБА_1 не видавалось направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як ОСОБА_1 не заперечував свого стану сп`яніння на місці зупинки, був згодний з правопорушенням, крім цього доказів оскарження дій поліцейських у встановленому законом порядку стороною захисту не надавалось.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції належним чином не оцінено відсутності факту керування ОСОБА_1 , є суперечливими, так як із сукупності досліджених апеляційних судом матеріалів справи останній не заперечував та сам пояснював, що керував автомобілем в стані сп`яніння, а тому такі доводи слід залишити без задоволення.

Стосовно клопотань про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлене 11 квітня 2025 року, на думку апеляційного суду порушує процедуру стадійності розгляду клопотання, так як в суді першої інстанції не заявлялось таке клопотання, що позбавило можливості суд першої інстанції надати належну правову оцінку такому клопотанню, тому апеляційний суд вважає за доцільне відхилити.

Також в судовому засіданні головуючим суддею на поставлене запитання щодо наявності доказів в підтвердження стану крайньої необхідності, стороною захисту жодних доказів обгрунтування крайньої необхідності керування 17.12.2024 року о 20 год. 05 хв. водієм ОСОБА_1 по вул. Соборній, 34 в с. Будеї Кодимської ТГ, Одеської області, транспортним засобом ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 не надано.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Кодимського районного суду Одеської області від 10.02.2025 року .

Апеляційну скаргу Рясного Владислава Денисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 10.02.2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 11 квітня 2025року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький