Справа №950/3421/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 33/816/74/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/3421/23 за апеляційною скаргою захисника СТЕЦЕНКА В. М. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.03.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Стеценка В. М.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник СТЕЦЕНКО В. М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки останній спиртного не вживав і у стані алкогольного сп`яніння не перебував, хоч згідно результатів лабораторного аналізу крові ОСОБА_2 у нього і виявлений вміст етилового спирту, який становить 0,23 проміле. Крім того, в суді першої інстанції лікар-нарколог КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К. О. Зільберника» ОСОБА_3 пояснила, що для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 пристрій «Драгер» не застосовувався, а використаний метод фотометричного дослідження крові на вміст алкоголю допускає наявність алкоголю до 0,3-0,4 проміле і є не досить точним. При цьому лікарем клінічні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 зазначені не були, а останній через свої фізіологічні вікові особливості організму може мати природній вміст етилового спирту, який може перевищувати 0,2 проміле, тому виявлена у нього концентрація етилового спирту в крові 0,23 проміле може бути не алкогольним сп`янінням, а природнім вмістом етилового спирту в крові в результаті фізіологічних процесів організму.

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.03.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 14.10.2023 о 10:10 в м. Лебедин по вул. Михайлівська ОСОБА_2 керував т/з ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі. Стан алкогольного сп`яніння підтверджено висновком КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К. О. Зільберника» від 14.10.2023 № 80, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Стеценка В. М., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження в справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 283567 від 06.11.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2023, згідно якого водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 3);

- показаннями в судовому засіданні лікаря КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К. О. Зільберника» ОСОБА_4 , який підтвердив свій висновок від 14.10.2023 № 80 щодо ОСОБА_2 про стан його алкогольного сп`яніння, пояснивши, що огляд проводився шляхом забору аналізу крові у водія, у результаті чого було виявлено 0,23 проміле алкоголю. При цьому був використаний метод фотометричного дослідження крові на вміст алкоголю;

- відеозаписом з відеокамер поліцейських, згідно яких після установлення особи водій ОСОБА_2 був повідомлений про результат медичного висновку за результатом його огляду в закладі охорони здоров`я після вчинення ДТП на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_2 під час керування т/з 14.10.2023 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також були зафіксовані обставини складення протоколу (а. с. 9).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам, тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів через відсутність у матеріалах справи відомостей про технічні характеристики засобів фіксації є безпідставними.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Разом з тим, необхідно зауважити, що проведення огляду водіїв т/з учасників ДТП, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове, а у разі, коли в результаті ДТП водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 9, 12 вказаного вище Порядку). При цьому метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п. 8 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).

Підставою для притягнення водія т/з згідно із законом до відповідальності є підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду в закладі охорони здоров`я, а поліцейський повинен забезпечити проведення такого огляду водієм т/з в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відеозапис подій наведеного вище правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських і лікаря щодо забезпечення можливості проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння в установлений законом спосіб, тому апеляційний суд вважає, що поліцейськими при складанні протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_2 як учасника дорожнього руху. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування т/з водієм у стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали адміністративні матеріали, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_2 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.

Вище наведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими і лікарем закладу охорони здоров`я самої процедури огляду на стан сп`яніння, який був проведений у відповідному закладі охорони здоров`я, що повністю відповідає імперативним приписам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з повинен виконувати, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння т/з не керував, а висновок лікаря не є правильним, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що на увагу не заслуговують, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами. При цьому лікар КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К. О. Зільберника» ОСОБА_4 детально пояснив в судовому засіданні про обставини проведення ним медичного огляду водія ОСОБА_2 і апеляційний суд не убачає будь-якої невідповідності його показань складеному ним висновку за наслідками медичного огляду.

Згідно п. 11, 13 вказаного вище Порядку лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи). Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія т/з, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акту медичного огляду, тому порушень з боку лікаря положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» апеляційним судом не виявлено. При цьому апеляційний суд в межах даної справи позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівникам закладу охорони здоров`я вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам зас¬відчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип¬ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтверд-ження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює МОЗ. Тобто, лікар є більшим фахівцем при встановленні стану водія під час керування ним т/з, ніж суддя чи сторони у справі, а використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 9 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів; за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища (п. 10, 11 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»), а право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене у п. 14 наведеного вище Порядку, але ОСОБА_2 не скористався цією нормою, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності не оскаржив, як не оскаржив і самі дії працівників закладу охорони здоров`я щодо проведеного ними огляду.

Твердження сторони захисту про те, що використаний закладом охорони здоров`я метод фотометричного дослідження крові ОСОБА_2 на вміст алкоголю допускає наявність алкоголю до 0,3-0,4 проміле і є не досить точним, апеляційний суд не може прийняти до уваги, так як вони є безпідставними і голослівними, а допитана в суді першої інстанції лікар-нарколог КНП «Лебединська лікарня імені лікаря ОСОБА_5 » ОСОБА_3 огляд як водія ОСОБА_2 в установленому законом порядку 14.10.2023 не проводила і відповідний висновок не складала, питання про повторне дослідження біосередовища ОСОБА_2 на вміст алкоголю у закладі охорони здоров`я за визначеною процедурою або призначення судово-медичної експертизи (ст. 273 КУпАП) стороною захисту не ставилось.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати чи мають місце порушення, а у разі їх наявності, вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Сукупність всіх фактичних обставин справи, здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Таким чином, суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку (з дослідженими доказами в суді апеляційної інстанції) для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 282 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 11.03.2023 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника СТЕЦЕНКА В. М. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов