Справа № 150/757/24
Провадження № 33/801/423/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинський В.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 133148, 12 грудня 2024 року о 20 годині 56 хвилин по вул. Незалежності, 39 в с. Мазурівка Чернівецької територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» та згідно висновку № 180, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становив 0,33% проміле алкоголю. Вказаними діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 а ПДР, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 133149, 12 грудня 2024 року о 20 годині 56 хвилин по вул. Незалежності, 39 в с. Мазурівка Чернівецької територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дорогу автомобілю марки Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 133150, 12 грудня 2024 року о 20 годині 56 хвилин водій ОСОБА_1 , скоївши ДТП, з місця пригоди зник. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.10 (А) ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване та фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ) винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне засування судом обставин справи, просив оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно вхідного штампу Чернівецького районного суду Вінницької області апеляційна скарга була подана безпосередньо до суду першої інстанції 10 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що судовому засіданні при розгляді справи він присутній не був, однак у зв`язку з перебуванням у стаціонарі не зміг вчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи скаржника з приводу поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Оскаржена постанова Чернівецького районного суду Вінницької області щодо ОСОБА_1 була винесена 05 березня 2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання неодноразово відкладались, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було достеменно відомо, про що свідчать подані його захисником клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, з описової частини оскаржуваної постанови вбачається, що в судовому засіданні був присутній захисник ОСОБА_1 - адвокат Бровко О.С., та відповідно йому було відомо про результати розгляду справи відносно його довірителя.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що перебував на стаціонарному лікуванні, на підтвердження чого надав довідку про тимчасову непрацездатність.

Разом з тим, згідно наданої довідки, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21 лютого 2025 року по 18 березня 2025 року. Натомість апеляційну скаргу на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.03.2025 року він подав лише 10 квітня 2025 року, тобто враховуючи перебування на стаціонарному лікуванні, останнім днем для подання апеляційної скарги було б 28 березня 2025 року.

Зважаючи на викладене, та враховуючи, що КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення саме з моментом винесення постанови, при цьому захисник Шпака С.Б. був присутній під час ухвалення постанови, обізнаний з нею, що підтверджується матеріалами справи, доводи заявника з приводу неможливості своєчасного оскарження постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні, за відсутності особливих і непереборних обставин, на увагу не заслуговують.

Отже, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути заявнику у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський