ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/118/25 Справа № 695/2275/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Золотоніського райсуду Черкаської обл. від 10.12.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гельмязів Черкаської обл.,

громадянина України, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, водій ОСОБА_1 15.05.2024 р. о 1:15 год. в с. Гельмязів Золотоніського р-ну по вул. Шевченка керував автомобілем ВАЗ-217030, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння- запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він автомобілем не керував, керував автомобілем тверезий водій ОСОБА_2 , але зазначені пояснення поліція проігнорувала. Під`їхавши до них працівники поліції не розбиралися хто саме був за кермом і склали протокол про адмінправопорушення. Він як власник авто стояв поруч з авто, але не був водієм і не повинен був виконувати вимоги працівників поліції. Матеріали справи не містять жодних відеозаписів на яких зафіксовано факт керування автомобілем за обставин викладених в протоколі, надані лише уривки відео. Сам по собі опис адмінправопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адмінправопорушення, а тому матеріали не містять беззаперечних доказів наявності складу адмінправопорушення в його діях.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання про поновлення пропущеного строку обґрунтовує тим, що про рішення суду відносно нього він дізнався лише 11.12.2024 р., постійні відключення електроенергії та постійні тривоги також не дали змоги зібрати додаткові докази та повноцінно скласти апеляційну скаргу.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності не є обов`язковою.

Правопорушник ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду (а. пр. 61).

Згідно витягу з договору № 2435 від 7.08.2024 р. ОСОБА_1 та адвокат Зелений Ю.В. уклали договір про надання юридичних послуг (а. пр. 17), адвокат відвідує судові засідання суду апеляційної інстанції, подає суду документи, клопотання, тощо, тому апеляційний суд приходить до висновку, що адвокат Зелений Ю.В. повідомляє ОСОБА_1 про дату і час судових засідань, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи містять дані про направлення ОСОБА_1 копії судового рішення 11.12.2024 р. ( а. пр. 41, 42), однак поштова кореспонденція була повернута до суду, що апеляційний суд розцінює як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлює строк на оскарження.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 15.05.2024 р. о 1:15 год. в с. Гельмязів Золотоніського р-ну по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-217030, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння-запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 401792 від 15.05.2024 р., під час складання якого ОСОБА_1 був присутній, отримав копію протоколу, зауважень або заперечень на протокол або дії працівників поліції не зазначав, від пояснень відмовився, поставив свій підпис в протоколі про адмінправопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано визнав зазначений протокол належним і допустимим доказом; направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.05.2024 до КНП «Золотоніська БЛ», згідно якого поліцейським були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медзакладі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спецзасобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest; рапортом поліцейського СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. В. Шквара, згідно якого о 1:15 год. в с. Гельмязів по вул. Шевченка за порушення комендантської години був зупинений автомобіль ВАЗ-217030, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, водій відмовився. На ОСОБА_1 складено протокол ААД № 401792 за ст. 130 ч. 1 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР, автомобіль не вилучався, водія відсторонено від керування.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Повторно дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом першої інстанції, апеляційний суд встановив, що на відеозапису зафіксовано, як 15.05.2024 р. працівники поліції підійшли до автомобіля, ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля, надає поліцейському документи та пояснює, що приїхав з нуля, поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовляється, далі поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, ОСОБА_1 також відмовляється. На питання поліцейського чи не вживав водій алкоголю, ОСОБА_1 відповів: «Я випив бокал пива». Поліцейський повідомив, що від водія та з салону автомобіля відчувається запах алкоголю, ОСОБА_1 повторно пояснив: «Я приїхав з нуля, випив пару бокалів пива і їду додому», поліцейські повторно запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медзакладі, але ОСОБА_1 повторно відмовився.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 відмовився виконати законну вимогу працівника поліції та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

На переконання апеляційного суду документи у справі про адмінправопорушення складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмову водія автомобіля від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці або в медичному закладі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд першої інстанції обґрунтовано визнав, як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а в подальшому і його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Всі інші доводи викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суду не надано.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.

Суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година та на час складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в Черкаській області з 00:00 до 4:00, під час якої заборонено пересування всіх цивільних осіб без спеціальної перепустки чи дозволу.

Під комендантською годиною слід розуміти заборону перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень особи. Варто залишатися вдома, а якщо пролунають сирени спуститися в укриття. Для пересування по населеним пунктам громадянам необхідно завжди мати при собі документ, що посвідчує особу, ОСОБА_1 ці вимоги порушив.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 10.12.2024 р.

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 10.12.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.