11.04.2025 Справа № 756/4095/25
номер справи № 756/4095/25
номер провадження № 3/756/1965/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» квітня 2025 року суддя, Оболонського районного суду м. Києва Жежера О.В., розглянувши в м. Києві адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01.03.2025 року приблизно о 13:19 год. за адресою: м.Київ, вул. С.Скляренка, 17, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснював продаж листівок біля входу до магазину «Сільпо», таким чином ОСОБА_1 порушила п.6 ст.150 Сімейного Кодексу України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Своїми діями, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши та проаналізувавши усі докази у їх сукупності, а саме наявні в матеріалах справи письмові пояснення, надані, судом встановлено, наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи, проте інших доказів суду не надано.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії серія ВАД №626559 від 12.03.2024 року, рапорт, письмові пояснення.

Проте, обставини викладені в протоколі не підтверджуються належними, достатніми та допустимими доказами.

З огляду на зазначене, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знаходять свого підтвердження, оскільки не доводяться беззаперечними доказами, а отже і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України, за відсутності беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 є безпідставним.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " N 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявністьостанніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року N 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на зазначене, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 184, 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Жежера