Справа № 147/630/25
Провадження № 3/147/354/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Відділення поліції №2 (с-ще Тростянець) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки україни, учениці 11-А класу Тростянецького ліцею,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу Серія ВАД №673917 від 14.04.2025, складеного ст. інспектором ЮП СВГ ВП№2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Подоляк А. О., 13.03.2025 близько 17:30 год. в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 захищаючи себе облила гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 водою, чим порушила честь і гідність громадян.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні особі, щодо якої складено адміністративний протокол - ОСОБА_1 роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268, 271 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення про те, що дійсно 13.03.2025 вона перебувала у шкільній роздягальні, її однокласник ОСОБА_4 почав її принижувати, ображати нецензурними висловами. ОСОБА_5 , який навчається у 8 чи 9 класі, підійнявся і хотів її вдарити, а також погрожував грубою фізичною розправою. Вона налякалася такої агресивної поведінки хлопців і вилила на них воду, яку тримала в руках. Стверджує, що вини своєї вона не визнає, адже її ображали і вона захищалася, жодного наміру не мала порушувати громадський спокій.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 , повідомила, що в той день дочка прийшла додому дуже схвильована, від хвилювання в неї розпочалася рвота. Дочка розповіла матері про конфлікт, що виник між нею і хлопцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Після чого вона зателефонувала мамі ОСОБА_7 і повідомила про події та просила поговорити із сином аби запобігти у подальшому незрозумілих образ в адресу її дочки, однак з матір`ю ОСОБА_7 не вдалося дійти до порозуміння, оскільки вона стала на захист свого сина. Зазначає, що батько ОСОБА_9 військовослужбовець, отримав поранення, наразі перебуває на реабілітації і тому дочку немає кому захистити. Знайомий ОСОБА_10 з метою отримання вибачень від хлопців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в адресу ОСОБА_9 , отримав побиття (за цим фактом порушено кримінальне провадження).

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_6 , дані ними в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 14.04.2025; протокол прийняття заяви від 15.03.2025, письмові пояснення свідків, та інші матеріали справи у їх сукупності, дійшов наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 14.04.2025, ставиться ОСОБА_1 , 2008 року народження, у вину вчинення нею адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, а саме вчинення дрібного хуліганства.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас наявність адміністративного правопорушення з погляду його складу може бути проаналізоване у такий спосіб, структура цього складу містить:

1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення);

2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил);

3) суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу (є ставленням особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).

Так, відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП, відповідальність особи має наступати у разі вчинення дрібного хуліганства, яке може полягати у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, якими, крім їх фактичного вчинення, має бути порушено громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом правопорушення за ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Разом з тим, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Під час вивчення змісту обставин та суті викладеного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.04.2025, судом не було встановлено, який конкретно зі складів адміністративного правопорушення, що відображені у ст.173 КУпАП, ставиться у вину ОСОБА_1 , оскільки чинний КУпАП не передбачає настання відповідальності особи за обливання водою з метою захисту від осіб чоловічої статі, що порушило громадський спокій, так як така термінологія у диспозиції ст. 173 КУпАП відсутня, а на суд у такому випадку не покладається обов`язок щодо самостійного визначення складу адміністративного правопорушення або його редагування для приведення у відповідність до вимог закону.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ) як джерело права.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Водночас варто зауважити, що згідно із висновками, викладеними у рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia», у випадку, коли викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно її редагувати, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Вище наведене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, що вказує на відсутність в її діях складу цього адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у діях неповнолітньої ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у цій справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, 283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Суддя О. Г. Борейко