Справа № 504/707/25
Номер провадження 3/504/591/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП у Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Совєтська Гавань Хабаровського краю росія, громадянки України, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом встановлено, що 08.02.2025 о 10:10 год. гр. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання в АДРЕСА_3 , умисно змінила замки вхідних дверей в будинку та воротах, викинула особисті речі колишнього чоловіка гр. ОСОБА_2 , вигнала його з будинку, хоча він має законне право, чим вчинила домашнє насильство економічного та психологічного характеру, про що старшим ДОП СП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Юрескулом А.С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 107169 від 10.02.2025.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснивши суду, що після початку збройної агресії вона виїхала з дітьми до Італії, відносини з чоловіком були родинні та вони домовилися оформити розлучення та згодом опіку над дитиною, щоб він отримав відстрочення від служби в ЗСУ, спочатку до батька поїхала старша донька та з цього часу по спілкуванню вона почала розуміти, що щось відбувається, згодом до України поїхала молодша донька, ситуація повторилася. Через деякий час їй на телефон зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що її чоловік в їх будинку живе спільно з його коханкою. Вона екстрено повернулася до України, до дому та переконавшись, що в її будинку з її чоловіком мешкає інша жінка, закрилася з донькою в будинку та почала збирати речі чоловіка. 11.01.2025 вона викликала поліцію через побоювання чоловіка та в присутності поліцейських йому передавалися його особисті речі. 08.02.2025 та 10.02.2025 до неї прибули поліцейські разом із колишнім чоловіком з метою запрошення на бесіду. 08.02.2025 жодних дій, зазначених в протоколі не відбувалося, 10.02.2025 до неї повторно приїхали поліцейські та вона на капоті їх автомобіля складала письмові пояснення, які залишилися недописаними у неї оскільки почалася повітряна тривога. Будинок в с. Сичавка придбався під час шлюбу та наразі поділений між нею та чоловіком, останній свою частку подарував доньці. За декілька днів до судового засідання, вона зустріла свого колишнього чоловіка та він спричинив їй тілесні ушкодження, наразі вона проходить експертизу та очікує результати щодо визначення їх ступеню тяжкості.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сібарова С.М., з урахуванням наданих суду пояснень та доказів, просила провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення суду надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 107169 від 10.02.2025;

-рапорт, зареєстрований в ЄО за № 1290 від 08.02.2025;

-протокол прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.02.2025;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 08.02.2025, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 10.02.2025;

-копію заочного рішення Южного міського суду Одеської області по справі № 519/627/24 від 19.07.2024, яким розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

-інформаційну довідку про відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ;

-копію тимчасового заборонного припису стосовно кривдника від 10.02.2025, з якої неможливо ідентифікувати серію, номер та строк його дії, винесеного стосовно ОСОБА_1 ;

-рапорт, складений ст. ДОП СП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області А. Юрескулом за результатом розгляду заяви від громадянки ОСОБА_2

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

За результатом дослідження матеріалів справи суд дійшов таких висновків.

У відповідності до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності із даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.4 ч.1ст.1Закону економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Необхідною передумовою з наявністю (існуванням) якої законодавець передбачає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, є встановлення тієї обставини, що у зв`язку з неправомірною поведінкою кривдника могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №107169 від 10.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення таких дій, як «умисно змінила замки вхідних дверей в будинку та воротах, викинула особисті речі колишнього чоловіка гр. ОСОБА_2 , вигнала його з будинку, хоча він має законне право, чим вчинила домашнє насильство економічного та психологічного характеру». Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, правоохоронцями не установлено ту обставину, що зазначені вище дії ОСОБА_1 призвели до настання наслідків у ОСОБА_2 (викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе), з існуванням яких Закон пов`язує адміністративну відповідальність за ст. 173-2 КУпАП, тобто завдали або могли завдати шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva у russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin у. russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.02.2025 ОСОБА_2 повідомив про факт домашнього насильства економічного характеру.

З наданих ОСОБА_2 08.02.2025 правоохоронцям пояснень убачається, що він 08.02.2024 о 10:10 год. приїхав до будинку, який належить йому на праві власності. Однак його не впустила колишня дружина, при цьому змінила замки на вхідних дверях будинку та викинула його особисті речі в мішку.

За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейський дійшов висновку, що рівень небезпеки є низьким, терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесено, однак з його копію серію та номер, строк дії встановити не надалось можливим. З цієї форми убачається, що поліцейським встановлено таке: поведінка кривдника не вплинула на безпеку постраждалої особи та/або її дітей (п.13); кривдник не виганяв постраждалу особу та/або її дітей з місця проживання та/або погрожував здійснити такі дії (п.26); відсутні додаткові обставини, що змушують постраждалу особу турбуватися про її безпеку (п.27). Також поліцейським установлено, що постраждалу особу нічого не турбує.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала бланк письмових пояснень від 10.02.2025, які нею були надані поліцейським під час складання матеріалів справи та які не були долучені до справи перед її направленням до суду, з яких встановлено, зокрема про фіктивне розірвання шлюбу між сторонами через необхідність встановлення опіки ОСОБА_2 над неповнолітньою донькою, з метою уникнення призову по мобілізації. Будинок АДРЕСА_2 подружжя придбало у шлюбі за результатом переуступки квартири, яка їй належала на праві власності. З приводу візиту ОСОБА_2 до їх спільного будинку зазначила, що останній привів у будинок для спільного проживання іншу жінку. Спільне проживання у будинку її, їх дітей, ОСОБА_2 та його співмешканки було нестерпним.

ОСОБА_1 надала талони повідомлення Єдиного обліку № 3573м да № 3577 від 16.03.2025, зі змісту яких встановлено звернення останньої до РУ про факт вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій, які виразились у вивезенні речей, набутих під час спільного проживання у будинку та а/м.

Наразі, майновий спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішено шляхом здійснення нотаріальних дій, а саме 24.03.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про поділ спільного майна колишнього подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Буньковською С.С. Наступного дня, 25.03.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (спільна донька) уклади договір дарування частки житлового будинку та частки земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Буньковською С.С.

Інші докази, на підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства економічного та психологічного характеру правоохоронцями до матеріалів справи не долучено.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази на предмет підтвердження того, що дії ОСОБА_1 призвели до настання наслідків (викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП судом не встановлені.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 245, 247, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя, П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначених адміністративних правопорушень відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова