Справа № 496/7862/24
Провадження № 3/496/806/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Шаньшина М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2024 року о 14:12 год. за адресою: Одеська область Одеський район, с. Усатове, вул. Грушевського 152, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР за допомогою лікаря нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

20.01.2025 року суддею Біляївського районного суду Одеської області було винесено постанову та повернуто матеріали справи до Управління Патрульної поліції в Одеській області на доопрацювання матеріалів справи.

06.02.2025 року до Біляївського районного суду Одеської області повторно надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом відправки судових повісток на адресу проживання, що вказана в протоколі, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , за наявними у справі доказами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинена особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими письмовими доказами: а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 187749 від 03.12.2024 року; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення виданої старшим інспектором ВАП УПП в Одеській області, Якіб`юком В., в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 03.12.2024 р. ОСОБА_1 , протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. ст. 130 КУпАП, а саме: постановою Суворовського районного суду Одеської області від 10.04.2024 року № 523/5349/24 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та позбавленням права керування т/з строком на 1 рік; постановою Суворовського районного суду Одеської області від 22.04.2024 року № 523/6208/24 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та позбавленням права керування т/з строком на 1 рік; довідкою щодо отримання особою посвідчення водія виданої старшим інспектором ВАП УПП в Одеській області ДПП, ОСОБА_2 , в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 03.12.2024 р. посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 було анулювано; довідкою про належність транспортного засобу виданої старшим інспектором ВАП УПП в Одеській області, ОСОБА_2 , в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 03.12.2024 р., транспортний засіб «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.12.2024 року; відеозаписом, що міститься на DVD-диску, долученому до матеріалів адміністративної справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ» та був зупинений працівниками поліції. В подальшому відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП доведена повністю протоколом про адміністративне правопорушення та доданими матеріалами.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 , додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, суд враховує положення п. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, за якими оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч.6 ст.121, ч.2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Частиною 1 ст.29 КУпАП регламентовано, що конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Як вбачається з довідки про належність транспортного засобу, відсутня інформація щодо належності транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , а отже, застосування додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, будуть порушені майнові права власника транспортного засобу, що є неприпустимим.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 5 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі трьохтисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя М.В. Шаньшина