Справа № 761/1538/25
Провадження № 3-зв/761/14/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., при секретарі: Харечко О.В., за участю: особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 , його захисника: адвоката Волкова П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Волкова Павла Олександровича про відвід судді Мєлєшак Олени Вікторівни від розгляду справи №761/1538/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Мєлєшак О.В. перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

03 квітня 2025р. до суду від адвоката Волкова П.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Мєлєшак О.В. від розгляду вказаної справи. Вказану заяву адвокат мотивує тим, що в матеріалах справи були відсутні докази належного оповіщення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи (24 лютого 2025р. о 09 год. 30 хв.), однак, суддя Мєлєшак О.В. у зазначеному судовому засіданні проігнорувала наявність законних підстав для відкладення судового засідання та намагалась незаконно розпочати розгляд справи. Після цього, адвокатом Волковим П.О. було заявлено клопотання про надання останньому часу для оформлення заяви про відвід судді та відкладення розгляду справи, яке було суддею задоволено, однак, після оголошення перерви у справі, за відсутності письмової заяви про відвід, матеріали вказаної справи на підставі доповідної записки секретаря судових засідань було передано для вирішення питання щодо проведення автоматизованого розподілу заяви адвоката Волкова П.О. про відвід судді Мєлєшак О.В. та визначення іншого судді для розгляду вказаної заяви. Вказане, на переконання адвоката Волкова П.О. свідчить про самоусунення судді Мєлєшак О.В. від забезпечення послідовності процесуальних дій учасниками справи.

Таким чином, на переконання заявника, існує достатньо підстав для відводу судді Мєлєшак О.В. з метою забезпечення справедливого та безстороннього розгляду вказаної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали заяву про відвід, за вищенаведених підстав, просили суд задовольнити.

Суддею Шевченківького районного суду м. Києва Мєлєшак О.В. подано до суду заяву, у якій остання клопотала перед судом про розгляд заяви адвоката Волкова П.О. у її відсутність, у зв`язку із службовою зайнятістю.

Вивчивши матеріали заяви про відвід, суд вважає, що обґрунтування, наведені в заяві, не можуть розцінюватись як підстава для відводу судді по справі, оскільки вони не містять обставин, які вказували б на упередженість та нездатність судді Мєлєшак О.В. провести розгляд вказаної справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею відводу по справі про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008р. у справі Єлоєв проти України, заява №17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008р. у справі Новік проти України, заява №48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011р. (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ч. 1 ст. 2 КУпАП, ч. 2 ст. 7 КУпАП, ст. ст. 9, 129 Конституції України, при вирішенні питання про відвід судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не регламентовано нормами КУпАП, є підстави для застосування аналогії закону у вигляді норм КПК України, а питання про відвід вирішувати в порядку ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, зокрема, суддя не може брати участі у розгляді справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006р. у справі «Білуга проти України», рішення від 28 жовтня 199 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006р. по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому суд зауважує, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним та підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді Мєлєшак О.В. не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про її певну особисту зацікавленість, доводи викладені в заяві про відвід не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

На переконання суду, суть заявленого відводу судді Мєлєшак О.В. зводиться до незгоди із процесуальними діями судді під час розгляду вказаної справи, що не може бути підставою для відводу.

Належних та допустимих доказів допущення суддею Мєлєшак О.В. будь - яких дій, що могли б викликати сумнів у її неупередженості чи необ`єктивності при розгляді справи про адміністративне правопорушення суду не надано, а відтак заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст.ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 268, 271 КУпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Волкова Павла Олександровича про відвід судді Мєлєшак Олени Вікторівни від розгляду справи №761/1538/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: