Справа № 738/2576/24 Головуючий у 1 інстанції Савченко О. А.
Провадження № 33/4823/95/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Салая Г.А., за участі захисника Мамая А.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Турчак М.В. в інтересах ОСОБА_1 зі спільними доповненнями до апеляційної скарги захисника Мамая А.С. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 30.10.2024 року, об 11 год. 30 хв., в м. Мена, по вул. Героїв АТО, керував транспортним засобом Фольксваген Транспортер, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисником Турчак М.В. подано апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , яка була доповнена спільними доповненнями ОСОБА_1 та захисника Мамая А.С.

До початку апеляційного розгляду захисник Турчак М.В. повідомила про розірвання договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 .

В доповненнях до апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить: - у зв`язку із заявою про провокацію вчинення особою адміністративного правопорушення з боку працівників поліції, залучити до участі у справі прокурора Корюківської окружної прокуратури і забезпечити його виклик у судове засідання; - визнати недійсним огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки; - скасувати постанову про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Та подано клопотання про зупинення провадження по справі до його звільнення з військової служби.

Також захисником Мамаєм А.С. подані клопотання про витребування з ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області безперервного відеозапису з боді-камери поліцейської ОСОБА_2 та викликати її у судове засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають про порушення, допущені поліцейськими при складенні адміністративних матеріалів та судом в ході розгляду справи.

Вказують про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, зазначаючи, що довідки про отримання ОСОБА_1 смс-повідомлень у застосунку «Viber» є неналежним доказом, так як він останні не отримував і посилання суду на оголошення про виклик також не доводять, що таке оголошення було зроблене у встановленому законом порядку. В будь-якому разі, вважає, що такі повідомлення не можуть заміняти сам по собі порядок, визначений у ч. 1 ст. 277-2 КУпАП. При цьому зазначають, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому провадження по справі має бути зупинено до його звільнення з військової служби, що врегульовано положеннями ст. 335 КПК України та за аналогією права має застосуватися у справах про адміністративні правопорушення.

Вказують на порушення, допущені працівниками поліції, в діях яких вбачають ознаки провокації, тому проводячи аналогію з КПК України, вважають доцільним участь прокурора у судовому провадженні. Зазначають, що адміністративні матеріали складені поліцейською ОСОБА_2 , тоді як більшість процесуального спілкування відбувалося поліцейським ОСОБА_3 . При цьому жодним із них не було повідомлено про обов`язок ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки, переконували про можливість відмовитися від нього, не роз`яснивши навіть санкцію статті. В цей час інспектор Валентій Н.Л. відвела водія в сторону і суду не надано запису їх розмови. ОСОБА_1 наполягає, що в цей час остання схиляла його до відмови та запевняла, що в такому разі він сплатить невеликий штраф і може їхати по своїм справам, а вони оформлять матеріали. Враховуючи, що останній неодноразово повідомляв, що його викликало керівництво і йому обов`язково треба їхати. Тоді як складення матеріалів у відсутність особи не передбачено і він підлягав безумовному відстороненню від керування, про що йому було повідомлено лише об 11:58, вже після того, як шляхом омани було отримано відмову від огляду. Відсутність запису з боді-камери поліцейської ОСОБА_2 , вважають, зроблено з метою приховати суть поза процесуального спілкування та допущеної з боку останньої провокації. У такому разі, вважають, що з моменту заяви особи про провокацію, обов`язок доказування її відсутності покладається на сторону обвинувачення, тому необхідно залучити прокурора до участі у справі, оскільки суд не має права перебирати на себе сторону обвинувачення.

Крім того, вважають, що судом накладене стягнення без урахування характеру та тяжкості правопорушення, особи ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем, є ветераном служби та учасником бойових дій, обіймає посаду водія перевезення автомобільним транспортом і позбавлення його права керування паралізує не лише його військову службу, а і решти військовослужбовців, які потребують вчасної доставки боєприпасів, спорядження та особового складу. Тому, проводячи аналогію з КПК, вважають, що у суду наявні підстави для застосування положень ст. 69 КК України та накладенні стягнення без позбавлення права керування.

Також вказують, що працівники поліції мали залучити органи ВСП та проводити огляд у відповідності до ст. 266-1 КУпАП за їх участі, тому такий огляд вважає недійсним.

Крім того, вказують на порушення при складанні протоколу та інших матеріалів, а саме: протокол складено одним інспектором, тоді як направлення та акт огляду оформлені іншим працівником поліції. В протоколі не зазначено час вчинення правопорушення, а вказано лише час руху автомобіля, тоді як ОСОБА_1 ставиться у вину не керування транспортним засобом, а відмова від проходження огляду, що і є моментом закінчення правопорушення. Такі обставини залишились поза увагою суду, тоді як це є обов`язковою частиною фабули обвинувачення.

Тому вважають, що усі ці сумніви мають тлумачитися на користь особи, що притягається до відповідальності і провадження по справі має бути закрито.

Заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав, дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши її доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі не можливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальними технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколі про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 162280, відповідно до якого він 30.10.2024 о 12:26 год., у м. Мена, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З наявного у матеріалах відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, якому повідомлено, що від небайдужих громадян поступив сигнал, що вказаним військовим автомобілем може керувати особа у стані сп`яніння. Виявивши у розмові з водієм ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, на що останній повідомив «не хочу», нервував, оскільки поспішав по службі. У подальшому у розмові з поліцейськими останній повідомив, що його викликали по службі, тому йому терміново треба було їхати, просив надати можливість далі слідувати автомобілем. ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та роз`яснено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в подальшому було зроблено, останній поставив свій підпис і зазначив, що пояснення надасть у суді, отримав копію. Претензій до дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності дій працівника поліції ОСОБА_2 положенням Інструкції, що призвело до невірного розуміння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своїх прав та обов`язків знайшли своє підтвердження, оскільки частина розмови із указаною поліцейською не зафіксована на нагрудну камеру останньої.

Сторона захисту в апеляційній скарзі зазначає, що частина розмови ОСОБА_1 з поліцейською ОСОБА_2 не зафіксована на відео, тоді як ОСОБА_1 стверджує, що остання запевнила його, що у разі відмови від проходження огляду буде незначна відповідальність у виді штрафу, і це дозволить у подальшому йому керувати транспортним засобом, оскільки той поспішав по службі.

На наявному у матеріалах відео вбачається як ОСОБА_1 разом з працівником поліції розмовляють за автомобілем, однак таку розмову не зафіксовано, при цьому повернувшись, останній відмовився від огляду, дочекався складання документів та поставив свій підпис.

За клопотанням сторони захисту на виклик апеляційного суду працівник поліції ОСОБА_2 не з`явилася, надіславши на запит суду диск з нагрудних камер, який дублює запис, наявний у матеріалах справи та не містить запису з боді-камери поліцейської ОСОБА_2 , відтак, зафіксоване не спростовує доводів апеляційної скарги щодо нерозуміння ОСОБА_1 наслідків його відмови від проходження огляду.

Тоді як відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР КУпАП настає за відмову особи саме від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину особи за стандартом поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай