Справа № 161/5889/25
Провадження № 3/161/2106/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягався, не судимого, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІІ групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

31.03.2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 435862 від 13.03.2025 року, відповідно до якого 09.03.2025 року близько 17:10, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини свого сина ОСОБА_2 , а саме: наніс один удар рукою в область плеча потерпілої. Вказані дії вчинені у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяно шкоди його психічному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що жодних неправомірних дій стосовно своєї невістки він не вчиняв. Так, 09.03.2025 року між ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_1 відбувся конфлікт, у ході якого невістка заподіяла останній тілесні ушкодження. Він намагався запобігти неправомірним діям ОСОБА_2 , проте у тій ситуації він взагалі її не чіпав, удари не наносив. За фактом заподіяння 09.03.2025 року тілесних ушкоджень його дружині, ОСОБА_2 визнана винною та засуджена до громадських робіт.ю

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 підтвердила той факт, що саме ОСОБА_2 09.03.2025 року вчиняла щодо неї неправомірні дії, натомість її чоловік ОСОБА_1 взагалі не чіпав невістку, лише намагався розборонити їх. Вважає, що оформлення матеріалів щодо чоловіка відбулося з підстав своєрідної помсти з боку неавстки.

Зі змісту вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2025 року в справі № 161/4766/25 слідує, що ОСОБА_2 09.03.2025 року близько 17:00, завдала тілесних ушкоджень своїй свекрусі ОСОБА_1 під час подій, які відбулися у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 визнана винною за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 17-18).

Крім того, з матеріалів даної справи вбачається, що з заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за події, які мали місце 09.03.2025 року, ОСОБА_2 звернулася лише 11.03.2025 року, тобто після звернення ОСОБА_1 з заявою про заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Вищевказані обставини, на думку суду, дають підстави вважати, що 09.03.2025 року близько 17:10, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , не вчиняв домашнього насильства відносно дружини свого сина ОСОБА_2 , оскільки у їхній сім`ї відбувся конфлікт, під час якого ані остання, ані її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не булу в статусі постраждалих осіб.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вина психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння.

З огляду на вищевказане, у суду відсутні будь-які підстави стверджувати, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив будь-які неправомірні дії стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в його діях відсутня винна поведінка, яка б утворювана склад інкримінованого йому за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП правопорушення.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Керуючись ст. 173-2, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська