Справа № 732/1139/24 Головуючий у 1 інстанції Бойко А. О.
Провадження № 33/4823/9/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Копейкіна С.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 22 червня 2024 року о 14 год. 51 хв., по вул. Чернігівській, 8, у с. Тупичів, Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda DIO», без номерного знаку, із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Копейкін С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на незаконність протоколу та недопустимість його як доказу, оскільки в ньому дописано новий текст, який у початковій редакції відсутній - щодо приєднання до нього в якості доказів запису з відеореєстратора. Зазначає, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, тому підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП відсутні.

У судове засідання апеляційної інстанції 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином. При цьому, захисник Копейкін С.О. у черговий раз подав заяву про відкладення розгляду справи через стан здоров`я.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що дана справа надійшла до Чернігівського апеляційного суду 14 листопада 2024 року. Судові засідання в даній справі неодноразово (8 разів) відкладались за клопотаннями сторони захисту:, у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 , його захисника, зайнятістю захисника Копейкіна С.О. в іншій справі, заяви про відвід судді, клопотання про зміну підсудності, тощо.

У судовому засіданні 09.01.2025 захисник Копейкін С.О. підтримав апеляційну скаргу, надав детальні пояснення по справі та заявив ряд клопотань, які судом були розглянуті. Також заявив клопотання про відкладення розгляду справи, так як ОСОБА_1 особисто бажає надати пояснення по справі, яке було задоволено. Проте, в судові засідання 18.02.2025, 05.03.2025, 13.03.2025, 01.04.2025 та 14.04.2025 ОСОБА_1 не з`явився, і жодних документів на підтвердження поважності причин своєї неявки в судові засідання суду апеляційної інстанції не надав.

А тому апеляційний суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 та його захисника як зловживання своїми процесуальними правами, з метою навмисного затягування розгляду справи, який триває вже п`ять місяців.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №671940 від 22.06.2024, ОСОБА_1 , 22 червня 2024 року о 14 год. 51 хв., по вул. Чернігівській, 8, у с. Тупичів Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом «Honda DIO», без номерного знаку, із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda DIO», без номерного знаку. Працівники поліції намагалися зупинити вказаний транспортний, але водій на вимогу поліцейського не зупинився та почав втікати, пізніше ОСОБА_1 був зупинений, шляхом переслідування патрульним автомобілем поліції транспортного засобу «Honda DIO». Водій покинув свій транспортний засіб та побіг, але його наздогнали працівники поліції. Під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому озвучені поліцейським, при цьому водій не заперечував вживання спиртних напоїв. На пропозицію інспектора поліції пройти огляд у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 категорично відмовився. Спочатку ОСОБА_1 погоджувався пройти обстеження на стан сп`яніння у лікарні, але у подальшому повідомив, що у медичний заклад не поїде. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, але останній відмовлявся. Після цього поліцейський пояснив, що в такому разі на нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 намагався «вирішити питання» з поліцейськими без складання протоколу, неодноразово повідомляв, скільки у нього коштів з собою, а решту, в разі потреби, підвезуть.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що виправлення патрульним поліції в протоколі, а саме внесення додаткових даних, аж ніяк не впливає на формулювання та суть вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки ті документи, про які зазначив інспектор поліції під час виправлення у протоколі, першочергово були внесені до опису адміністративної справи, яка надійшла до Городнянського районного суду Чернігівської області (а. с. 1 зворот). При цьому наданий до суду примірник протоколу з виправленнями містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідає вимогам п.7 розд. ІІ Інструкції.

Наявне в протоколі про адміністративне правопорушення від 22.06.2024 виправлення не впливає на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і не робить вказаний протокол недопустимим доказом, оскільки таке виправлення посвідчене відповідною посадовою особою та завірена печаткою.

Посилання апелянта на нескладання направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, не впливають на правильність висновків суду.

Згідно розділів такого направлення, воно може бути прийняте медичним закладом тільки у разі доставки водія поліцейським. За змістом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, та додатків до неї, в тому числі зразка направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, воно виписується поліцейським, який супроводжує водія на огляд виключно для лікаря медичного закладу, а не задля самостійного проходження огляду водієм, а тому не видача його водію або не складання взагалі, ніяким чином не впливає на правильність судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Копейкіна С.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний