КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 371/1893/23
провадження № 33/824/264/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року у складі судді Поліщук А.С., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,50 грн.

14.10.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миронівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України.

Так, в обґрунтування висновку про винуватість у вчинені правопорушення суд посилався на пояснення ОСОБА_1 від 15.12.2023 і пояснення свідків, а також протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 483591 від 15.12.2023, які на думку суду достатні для встановлення відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, суд не взяв до уваги в якості доказу відеозапис, що міститься в матеріалах справи. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння згідно рішення місцевого суду ґрунтується лише на поясненнях останнього та поясненнях свідків.

Відповідно до долучених до протоколу пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 керував транспортним засобом, погодився пройти огляд на місці зупинки в м. Рокитне (хоча вони цього не могли бачити, оскільки були зупинені поліцейськими по дорозі в медичний заклад), проте по дорозі відмовився від проходження огляду .

Візуально зрівнюючи почерк на поясненнях свідків можна зробити висновок, що вказані особи їх не писали, а лише засвідчили підписом, що викликає сумніви в їх наданні вказаними свідками. Судом не вживались заходи з метою з`ясування факту надання пояснень свідками шляхом їх виклику в судове засідання.

Отже, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, не зафіксована ні на відеозаписі події ( яку суд визнав неналежним та недопустимим доказом), ні в присутності свідків (поясненнях яких в матеріалах справи написані не свідками, а самі свідки в судовому засіданні не допитувалися), тобто фактично не підтверджена матеріалами справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначав, що 15 грудня 2023 року близько 09 год. 50 хв. в м. Миронівка по вулиці Благовіщенська інспектор СРПП відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Приходько В. В. зупинив його транспортний засіб з тих підстав,що під час руху він не був пристебнутий ременем безпеки. Він погодився сплатити штраф за незначне порушення правил дорожнього руху. Поліцейські провели візуальний огляд його транспортного засобу та почали інкримінувати йому адміністративне правопорушення, пов`язане з вживанням наркотичних засобів, на що він категорично відмовився та погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі Рокитнянської ОБЛ у м. Рокитне Київської області. Працівники поліції спочатку погодились їхати в медичний заклад, але по дорозі змінили своє рішення, оскільки вони телефонували до медичного закладу і з`ясували, що в лікарні немає необхідних тестів для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та стали погрожувати важкими наслідками для нього, а саме порушення кримінальної справи та схиляли до відмови від проходження перевірки на стан наркотичного сп`яніння.

21 березня 2024 року у зв`язку з вказаними протиправними діями він звернувся до начальника відділу поліції №2 Обухівського РУА ГУНП в Київській області Мельниченка Г. з заявою на проведення службового розслідування за вказаними вище обставинами справи.

З пояснень поліцейського Данілова О. В. та Приходька В. В. , яких було допитано в судовому засіданні, можна зробити висновки, що він за місцем фіксації правопорушення не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі Рокитнянської ОБЛ, а навпаки підтверджують, що погодився пройти огляд.

Згідно відповіді КНП Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області "Рокитнянська багатопрофільна лікарня" листом №397 від 22.03.2024 станом на 15.12.2023 медичний заклад мав право на проведення огляду водіїв з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, однак проведення дослідження біоматеріалу у них відсутнє.

Поліцейський не забезпечив огляд в найближчому медичного закладі охорони здоров`я, а самостійно обрав медичний заклад в м. Рокитне - Рокитнянська ОБЛ, який знаходиться найвіддаленіше від місця зупинки та не мав на той день необхідних матеріалів, щоб провести огляд, чим порушив пункт 12 Розділу II Інструкції № 1452/735.

На час складання протоколу про адміністративне правопорушення, яким фактично висунуте обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, були відсутні будь-які об`єктивні дані про відмову від проходження огляду, а протокол працівник поліції склав протокол на підставі свого припущення.

За вищевказаних обставин, зокрема, внесення працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей, які не відповідають фактичним обставинам, а також недотримання самого порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, протокол серії ААД № 483591 від 15.12.2023 за ч. 1 ст.130 КУпАП не може прийматися до уваги як доказ винуватості особи в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки є неналежним доказом.

Суд при винесенні постанови не взяв до уваги направлення, що міститься в матеріалах справи, яке б відповідало додатку № 1 до вказаної вище Інструкції, як належний та допустимий доказ відмови водія від проходження огляду, що могло б слугувати фактом фіксації відмови водія пройти огляд в найближчому медичному закладі, наведеного в додатку 1 до Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, оскільки таке направлення не підписане поліцейським. Отже, можна зробити висновки, що письмове направлення в матеріалах справи відсутнє.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Капля А. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 483591 від 15.12.2023 вбачається, що 15 грудня 2023 о 09:50 в м. м. Миронівка по вул. Благовіщенська ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Рокитнянської ОБЛ відмовився в категоричній формі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без зауважень, останній підписаний також двома свідками, а тому він є належним та допустимим доказом.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , які долучені до протоколу, також є належним та допустимим доказом його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що 15 грудня 2023 року в їх присутності ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказані пояснення є належними та допустимими доказами відмови особи від проходження огляду.

Судом першої інстанції не взято до уваги як допустимі докази відеозаписи, що містяться на диску, оскільки вони здійснені із порушенням вимог ч. 2 ст. 31 Закону України "Про національну поліцію", п. 5 розділу ІІ, підпункту 2 пункту 1 розділу VII "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями частини першої ст. 130 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Daewo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 15.12.2023 о 09 го. 50 хв. в м. Миронівка по вул. Благовіщенській, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Складений по справі протокол та письмові пояснення особи, яка притягається до відповідальності, не можуть бути визнані беззаперечними та достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки наявна в них інформація не підтверджена іншими належними та достатніми засобами доказування.

Так, з долучений до матеріалів справи відеозапис, суд першої інстанції визнав недопустимим доказом.

На неодноразові виклики свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , письмові пояснення яких були долучені до матеріалів справи, в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості перевірити правдивість їх показів, з огляду на доводи , викладені в апеляційній скарзі.

Інших доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

При цьому суд бере до увагу ту обставину, що на долученому відеозаписі міститься інформація про те, що ОСОБА_1 одразу погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а по дорозі до медичного закладу, після того як відеозапис на значний період часу було перервано, попросив зупинити автомобіль, сказав, що в медичний заклад не поїде, бо півтора тижня тому курив канабіс.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. По дорозі до медичного закладу в м. Рокитне Київської області працівники поліції вимагали відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, вказавши це на камеру, інакше його затримають, його транспортний засіб доставлять на штрафмайданчик та оформлять кримінальну справу. У зв`язку із неправомірними діями поліцейських, які схиляли його до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, він виконав вимоги інспектора поліції, а в подальшому на його дії звернувся зі скаргою.

За обставин цієї справи неможливо відкинути версію захисту про те, що працівники поліції схиляли ОСОБА_1 погодитись відмовитись від проходження огляду, враховуючи ту обставину, що в КНП Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області "Рокитнянська багатопрофільна лікарня", куди саме працівниками поліції було прийнято рішення доставити ОСОБА_1 на огляд, було відсутнє обладнання на проведення дослідження біоматеріалу з метою виявлення у водіїв стану наркотичного сп`яніння (а.с.66).

Вказані доводи ОСОБА_1 жодним належним доказом спростовані не були.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених у справах «Тейшеро де Кастро» проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» зазначено про те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновок суду першої інстанції про доведеність обставин відмови ОСОБА_1 від проходження на стан наркотичного сп`яніння з огляду на фактичні дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідках, є необґрунтованими, оскільки вказані докази в своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом вину вказаної особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови Миронівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Керуючись 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк