МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа № 370/348/25

Провадження № 3/370/287/25

Суддя Макарівського районного суду Київської області Сініцина О.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

у с т а н о в и л а:

У Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 834041

від 21 січня 2025 року, що 21 січня 2025 року о 18 год 02 хв в смт Макарів по вулиці Садова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGANE держаний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, правопорушення вчинене повторно протягом року був притягнутий до відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення 05.09.2024 постановою серії ББА 706128, за що передбачена відповідальність за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 370/348/25).

Також у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226852 від 21 січня 2025 року, що 21.01.2025 о 18 год 02 хв, в селищі Макарів по вул. Довга, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MEGANE держаний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме нагрудну персональну бодікамеру № 855592, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 370/349/25).

Крім того, у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 791147 від 21 січня 2025 року, що 21.01.2025 о 18 год 02 хв, в смт Макарів по вул. Нова, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом транспортним засобом RENAULT MEGANE держаний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маяка синього і червоного кольору та увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив підпункт 2.4, підпункт «б» пункту 8.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа

№ 370/350/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями вищевказані матеріали передані судді Макарівського районного суду Київської області Сініциній О.С.

Частиною другою статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що якщо особа вчинила декілька правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, вказані справи необхідно об`єднати в одне провадження з присвоєнням № 370/348/25.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який вину не визнав, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених, частиною другою-четвертої цієї статті.

Адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як доказ кваліфікуючої ознаки повторності вчинення правопорушення протягом року за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення до матеріалів справи долучено копію Постанови серії ББА № 706128 від 05 вересня 2024 року. Однак, зі змісту якої вбачається, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, не мав права керування таким транспортним засобом, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що не утворює складу адміністративного правопорушення за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення порушення, передбаченого за частиною другою цієї статті повторно протягом року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Диспозицією частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на такий стан у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі.

Суд зважає при цьому, що протокол про адміністративного правопорушення, хоча і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу та такому огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, з відеозапису, який міститься у матеріалах справи вбачається, що відсутні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що зазначені у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226852 від 21 січня 2025 року, зокрема, порушення мови та координації рухів. Разом з цим, працівник поліції, не повідомивши ОСОБА_1 конкретних ознак алкогольного сп`яніння, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, запропонував пройти йому відповідний огляд.

Частиною п`ятою статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу, а при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Цей принцип закріплений у статті 62 Основного Закону України.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Тобто, для встановлення вини у зазначеному вище правопорушенні, необхідно встановити факт керування особою транспортним засобом та, що подана вимога працівника поліції про зупинку транспортного засобу була чіткою та зрозумілою для відповідного учасника руху.

Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. Вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, зокрема, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу (підпункт «б» пункту 8.9 Правил дорожнього руху).

Порушення зазначених Правил дорожнього руху ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД

№ 791147 від 21 січня 2025 року, відеозаписом.

Отже, дії ОСОБА_1 належить кваліфікувати за частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення як.

Ураховуючи обставини, скоєного адміністративного правопорушення, характер правопорушення, ступінь його вини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення в межах санкції частини першої статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, що буде достатнім для його перевиховання та для запобігання вчиненню ним інших правопорушень.

Згідно зі статтею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 36, 122-2, 126, 130, 245, 247, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и л а:

Об`єднати в одне провадження справи № 370/348/25 (провадження

№ 3/370/287/25), № 370/349/25 (провадження № 3/370/288/25), № 370/350/25 (провадження № 3/370/289/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоїти об`єднаній справі Єдиний унікальний номер судової справи:

№ 370/348/25 (провадження № 3/370/287/25).

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною п`ятою статті 126 та частиною першою статті 130 та Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 (сто п`ятдесят три) гривні (, Банк: Казначейство України (ЕАП), р/р:UA0010001, Код платежу: 21081300; Отримувач: ГУК у Київській області/Макарівська сел /21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач: ГУК у Київській області/Макарів. сел/22030101; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; р/р: UA0010826; Код платежу: 22030101).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями

300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові та витрати на облік правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення через Макарівський районний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо вона не була оскаржена. В інакшому разі після її перегляду апеляційним судом.

Суддя О.С. Сініцина