Справа № 127/6504/25
Провадження № 33/801/365/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її адвоката Шмирова Є.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 670221 від 12 лютого 2025 року, 10 січня 2025 року о 21:40 год на зупинці громадського транспорту «Євгена Пікуса» у м. Вінниця, ОСОБА_1 здійснила злісну непокору працівникам поліції, що виражалося в невиконанні законних вимог працівників поліції, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2025 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Шмиров Є.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він з 14 березня 2025 року по 21 березня 2025 року перебував на лікарняному, відповідну медичну довідку він отримав лише 24 березня 2025 року, а тому не міг скористатись десятиденним строком на оскарження постанови, тому вважає, що наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. Основними доводами апеляційної скарги є те, що дії працівників поліції щодо ОСОБА_2 були безпідставними та незаконними, до ОСОБА_1 працівники поліції не висували ніяких вимог або розпоряджень, а вона своїми діями лише намагалась запобігти незаконному застосуванню сили до свого чоловіка, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП. Таким чином, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши ОСОБА_1 та її адвоката Шмирова Є.І., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Шмиров Є.І. з 14 березня 2025 року по 21 березня 2025 року перебував на лікарняному, апеляційна скарга подана 25 березня 2025 року.

Враховуючи зазначені вище обставини, строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону дотримано судом першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 670221 від 12 лютого 2025 року, 10 січня 2025 року о 21:40 год на зупинці громадського транспорту «Євгена Пікуса» у м. Вінниця, ОСОБА_1 здійснила злісну непокору працівникам поліції, що виражалося в невиконанні законних вимог працівників поліції, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В постанові про закриття кримінального провадження №0000024 встановлено, що 10 січня 2025 року близько 21:40 год інспектор роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старший лейтенант поліції Гончарук В.О., спільно з сержантом поліції ОСОБА_3 заступили на добове чергування та здійснюючи патрулювання по проспекту Коцюбинського у м. Вінниці, де поблизу зупинки «Євгена Пікуса» помітили двох невідомих осіб.

Прибувши до зупинки, працівниками поліції було виявлено громадян де у ході спілкування було встановлено громадян ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, під час перевірки документів до працівників поліції підійшли, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які почали проявляти своє невдоволення на підставі чого працівники поліції здійснюють перевірку документів.

Надалі, у ході спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовились надавати свої анкетні дані, де ОСОБА_2 працівник поліції ОСОБА_6 , повідомив, що на підставі ст.260 КУпАП, останній буде затриманий для встановлення його особи.

У подальшому, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усвідомлюючи, що перед ними стоять працівники поліції, одягнуті у формений одяг з розпізнавальними нашивками та вогнепальною зброєю, не реагуючи на зауваження про припинення протиправних дій, продовжили словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою на той час уже до працівників поліції.

В цей час, поліцейськими прийнято рішення про складання протоколу затримання на ім`я ОСОБА_2 , де останній продовжував вести себе зухвало та не реагував на зауваження поліцейських, чим своїми діями надав право працівникам поліції, відповідно до ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» застосувати спеціальний засіб «кайданки».

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які керуючись спільним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою протиставити себе проти інших та показати свою зверхність над поліцейськими, які виконували свої обов`язки щодо припинення адміністративного правопорушення, знаючи, що перед ними стоять працівники поліції, не бажаючи коритись законним вимогам працівників поліції, розуміючи, що лейтенант поліції ОСОБА_7 та сержант поліції ОСОБА_3 є працівниками правоохоронного органу, чинили активний опір працівникам поліції.

Згідно ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Частинами 2, 4, 6 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Наведені вище обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративні правопорушення та додані до них в якості доказів інші матеріали надали можливість суду першої інстанції дійти висновку щодо перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законності їх вимог та встановити протиправність дій ОСОБА_1 в межах фактичних обставин скоєного правопорушення, викладеного в протоколі.

Апеляційний суд не вбачає упереджених дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно неї, які б ставили під сумнів її винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №670221 від 12 лютого 2025 року; постановою про закриття кримінального провадження №0000024; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Таким чином, факт інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, які були досліджені місцевим та апеляційним судами.

В апеляційній скарзі посилається на те, що наявна в матеріалах справи постанова про закриття кримінального провадження №0000024 датована 28 січня 2024 року, проте ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення нею протиправних дій в січні 2025 року.

Таким чином, проаналізувавши вищевказану постанову, апеляційний суд приходить до висновку що зазначена дата 28 січня 2024 року, є арифметичною помилкою слідчого, і тому ця обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду за наявності інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 30-1 КУпАП, громадські полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Громадські роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від двадцяти до шістдесяти годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Громадські роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня інвалідність першої чи другої групи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про накладення на неї адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Інші доводи, на які посилається скаржник, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун