Справа № 738/2186/24 Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В.
Провадження № 33/4823/308/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Бороди А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бороди А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Місцевим судом встановлено, що 09 вересня 2024 року о 22.37 год. по вул. Сіверський шлях, 57 у м. Мена Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода); на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Борода А.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну та закрити провадження по справі. В обґрунтування скарги посилається на відсутність доказів, які б підтверджували вину його підзахисного у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Зазначає, що жодної підстави для зупинки транспортного засобу у поліцейських не було, без повідомлення ОСОБА_1 про причини зупинки транспортного засобу працівники поліції стали пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому не повідомили водію наявність хоча б однієї ознаки стану алкогольного сп`яніння. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та інші адміністративні матеріали складалися без участі останнього, а тому відповідно не надавався на підпис особи, для надання нею своїх заперечень та зауважень. Також особі не роз`яснено її права та обов`язки, не пропонувалася копія протоколу, у зв`язку з чим такий протокол не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Бороди А.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126261 від 09.09.2024, ОСОБА_1 , 09 вересня 2024 року о 22:37 год., по вул. Сіверський шлях, 57 у м. Мена Чернігівської області, керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода); на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 у поліцейських виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі. Водій спочатку погодився пройти огляд у лікарні, але потім відмовився. Після цього, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається (а.с.4), що до даного процесуального документа були занесені ті ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , які як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також має місце і на відеозаписі, а отже, жодних порушень з боку працівника поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього,

ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта щодо незаконної зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти транспортні засоби.

Твердження захисника про відсутність відомостей роз`яснення ОСОБА_1 його прав, є непереконливими, з огляду на таке.

Згідно абз. 4 п. 2 Р. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, але в зв`язку з відмовою останнього від надання пояснень та ознайомлення з протоколом його підпис відсутній.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бороди А.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний