Справа № 569/3583/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Наумов С.В., з участю представника Рівненської митниці Державної митної служби України Пастушенко Н.А., розглянувши матеріали про порушення митних правил, які надійшли з Рівненської митниці Державної митної служби України відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП __________ , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Велінктон» за ст. 485 МК України,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про порушення митних правил № 0017/UA204000/2025 від 05.02.2025 встановлено, що 17.09.2024 в Рівненську митницю надійшов лист Волинської митниці №7.3-2/19/7/10213, яким направлено матеріали документальної невиїзної перевірки дотримання ТзОВ «ВЕЛІНКТОН» () вимог законодавства України з питань митної справи (Акт про результати документальної невиїзної перевірки №25/24/7.3-19/43040900).

У ході проведення документальної невиїзної перевірки встановлено, що 05.03.2020 директор ТзОВ «ВЕЛІНКТОН» () подав в Поліську митницю Держмитслужби митну декларацію (далі МД) типу ІМ40ДЕ №UA204020/2020/211788 з метою митного оформлення товару «Автомобіль легковий пасажирський, б/у, марки «BMW», модель «3 SERIES», 2007р.в., номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , тип кузова седан, об`єм двигуна - 1995 см?, двигун дизельний, потужність 105КВт, загальна кількість місць, включаючи водія 5, колір чорний, колісна формула 4х2, маса в разі повного навантаження 1950 кг, категорія ТЗ за документами виробника М1, виробник - «BMW»).

До митного оформлення транспортного засобу подано наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактура (інвойс) №179 від 07.02.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.07.2010, контракт №WN/2-2020 від 03.02.2020.

При митному оформленні товару фактурна вартість заявлена в сумі 1800 євро (по курсу НБУ станом на 05.03.2020 - 49868,46 46 грн.), митна вартість визначена за резервним методом, становить 67876,52 грн. (або еквівалент 2450,00 євро).

Підставою для проведення документальної невиїзної перевірки був лист Державної митної служби України від 09.11.2020 №20/20-02-01/7.13/2293, яким направлено відповідь митних органів Литовської Республіки (лист від 22.06.2020 вих.№(20.4/15)3В-3838), стосовно експорту товару, а саме: автомобіля легкового пасажирського, б/у, марки «BMW», модель «3 SERIES», 2007р.в., номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , тип кузова седан, об`єм двигуна - 1995 см3, двигун дизельний.

У процесі опрацювання Акту перевірки та відповіді митних органів Литовської Республіки встановлено невідповідність інформації щодо реквізитів отримувача та відправника, умов поставки, фактурної вартості, номера рахунку фактури, із заявленими відомостями декларантом ТзОВ «ВЕЛІНКТОН» () при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 05.03.2020 №UA204020/2020/211788.

В експортній митній декларації №20LTLC0100RK057F90 від 02.03.2020 та в рахунку - фактурі №3660 від 02.03.2020 зазначено, що вартість транспортного засобу становить 3500 євро (еквівалент 96966,45грн), умови поставки - EXW.

Документальною невиїзною перевіркою встановлено, що до митного оформлення директором ТзОВ «ВЕЛІНКТОН», надані недостовірні відомості, на підставі яких підприємством було заявлено занижену митну вартість товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Нормами пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України передбачено що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно норм пункту 14 статті 354 МКУ рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Волинською митницею під час перевірки правильності визначення митної вартості товару після його випуску визначено митну вартість товару: автомобіль легковий пасажирський, б/у, марки «BMW», модель «3 SERIES», 2007р.в., номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , тип кузова седан, об`єм двигуна - 1995 см3, двигун дизельний, - у сумі 96966,45 грн.

При проведенні перевірки встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару директором ТзОВ «ВЕЛІНКТОН», надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні товару: автомобіль марки «BMW», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , - занижено митну вартість на суму 29089,93 грн., чим порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України.

Розрахунок заниження податкового зобов`язання наведено в додатку 1 до акта перевірки.

Перевіркою встановлено обставини порушення заявлення неправдивих відомостей щодо вартості товару, які свідчать про те, що платник податків мав можливість здійснити правильне нарахування митних платежів на підставі вищевикладеної інформації, яка була наявна у платника на момент митного оформлення.

Однак, не вжив достатніх заходів через те, що він діяв недобросовісно та без належної обачності, чим створив умови щодо не сплати митних платежів у повному обсязі.

Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТзОВ «ВЕЛІНКТОН»: 1. вимог статті 49, частини 1 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 4 статті 58, частини 1 статті 257, частини 1 та 8 статті 257, пункту1 частини 1статті 279, пунктів 1 та 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за МД від 05.03.2020 UA204020/2020/211788 на загальну суму 2909,00 грн.; 2. підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 05.03.2020 UA204020/2020/211788 на суму 6399,79 грн.

Отже, вищенаведені факти щодо надання недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «ВЕЛІНКТОН» () щодо порушення законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 459 та пп. 7, 43 ст. 4 Митного кодексу України, суб`єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємства керівники та інші працівники підприємств, які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами.

Таким чином, директор ТОВ «ВЕЛІНКТОН» (), громадянин України ОСОБА_1 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів заявив у митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості автомобіля легкового марки «BMW», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 ) та надав з цією ж метою митним органам України документ (інвойс №179 від 07.02.2020), що містить такі відомості, що призвело до зменшення розміру митних платежів на суму 9308,79 грн., в тому числі по сплаті ввізного мита на суму 2909,00 грн. та податку на додану вартість на суму 6399,79 грн.

Представник Рівненської митниці Пастушенко Н.А. в судовому засіданні підтримала протокол про порушення митних правил № 0017/UA204000/2025 від 05.02.2025, просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та застосувати стягнення, передбачене санкцією ст. 485 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до п. 3.2. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. №651, відомості, заявлені у митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Підпунктом г, п. 1, ч. 1 ст. 335 Митного кодексу України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: комерційні документи на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами і доповненнями) визнано, що підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

За положеннями ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у їх вчиненні, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, ст. 494 МК України, протокол про адміністративне правопорушення (протокол про порушення митних правил) це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП (МК України), є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення (про порушення митних правил). У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до відповідальності; місце, час вчинення і суть правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясували інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обов`язком суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є встановлення факту вчинення особою щодо якої розглядаються матеріали діяння, що підпадає під кваліфікацію адміністративного правопорушення та встановлення вини в діях даної особи.

Вказані в сукупності зібрані матеріали свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, тобто вчинення дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу, як підстави до для переміщення документу, що містить неправдиві відомості щодо вартості автомобіля.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується, листом Державної митної служби України від 09.11.2020 №20/20-02-01/7.13/2293, про відповідь митних органів Литовської Республіки (лист від 22.06.2020 вих.№(20.4/15)3В-3838), стосовно експорту товару, відповідно до якого встановлено невідповідність інформації щодо реквізитів отримувача та відправника, умов поставки, фактурної вартості, номера рахунку фактури, із заявленими відомостями декларантом ТзОВ «ВЕЛІНКТОН» при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 05.03.2020 №UA204020/2020/211788.

Таким чином, директором ТзОВ «ВЕЛІНКТОН» ОСОБА_1 до митного оформлення надані недостовірні відомості, на підставі яких підприємством було заявлено занижену митну вартість товару.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Протилежного доказам, з`ясованим в судовому засіданні, не встановлено, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та доказів відсутності вини не надав.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно санкції ст. 485 МК України за вчинення даного правопорушення, передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 485 МК України у виді штрафу в розмірі 50% несплаченої суми митних платежів, що становить 4655 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" до стягнення з порушника підлягає судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 467, 485 МК України, ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накласти на нього штраф в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 4655 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для оплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у Рівн. Обл./ Рівнен.міс.тг/22030101. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 38012494. Рахунок отримувача: UA0017527. Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов