ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7800/24 Головуючий суддя І інстанції Грінчук О. П.
Провадження № 33/818/439/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі:

особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Кайданнік Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кайданніка Д.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_2 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Як установив суд 29.11.2024 о 01 год. 20 хв. в м. Харкові, пров. Мурмилівський, 10, водій ОСОБА_1 керував т.з. Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з та в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. На підставі вказаного, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ЕПР1 №184402 від 29.11.2024.

В апеляційній скарзі захисник Кайданнік Д.А. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом з боку ОСОБА_3 та причини для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Фактично, ОСОБА_1 сидів у автомобілі, який не рухався, на відеозаписі з боді- камер патрульних, зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив патрульному, що сидить у автомобілі та гріється, нікуди не рухається.

Вказує, що відповідальності за сидіння в автомобілі та непроходження огляду на вимогу поліцейського без зупинки транспортного засобу не передбачено.

Посилання суду на пояснення ОСОБА_1 як на доказ вини останнього є припущенням, оскільки ОСОБА_4 не казав коли він приїхав на місце та що він це робив в стані сп`яніння.

Наголошує, що аналіз наявних у справі відеозаписів з бодікамер патрульних поліцейських дозволяє встановити, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції належним чином не роз`яснили особі, що притягається до відповідальності, її права.

З огляду на це слід звернути увагу на те, що невжиття інспекторами поліції жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушенням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин автор апеляційної скарги вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Заслухавши особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Кайданнік Д.А. які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме: відеозапис в матеріалах справи, з якого встановлено наступне.

На відео на диску з написом «Кошовий» зафіксовано наближення автомобілю патрульної поліції до автомобілю Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 .

На відео з диску з написом АП 12481 ЕПР184402 вбачається, що з автомобілю Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , вийшов чоловік, який представився ОСОБА_1 , в цивільному одязі, на цивільній машині. В ході спілкування працівник поліції зазначив, що йому вбачаються в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повідомив, що його автомобіль не рухався, відсутня причини зупинки, а також просив викликати ВСП. На що працівники поліції повідомили про відсутність підстав виклику ВСП, так як ОСОБА_1 перебував в цивільному одязі та цивільній машині, та не виконував службові обов`язки як військовослужбовець. На повторну пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповів аналогічно.

Після чого працівником поліції повідомлено, що така відповідь ОСОБА_1 розцінюється як відмова від проходження огляду.

Було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також викликано ВСП. Також з відео вбачається, що ОСОБА_1 намагався втекти від працівників поліції, однак, через погану освітлюваність місцевості впав, внаслідок чого його вдалось наздогнати. Фізична сила або спеціальні засоби до нього не застосовувались. Зазначене також зафіксовано в рапорті інспектора поліції.

Апеляційний суд бере до уваги усні покази ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції, а саме, що він приїхав за вказаною в протоколі адресою, що свідчить про керування ним транспортним засобом безпосередньо перед виявленням його працівниками патрульної поліції.

Також, апеляційний суд констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення, зокрема в частині перешкоджання йому скористатись можливістю отримати правову допомогу.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , поліцейськими дотримано вимоги ст. ст.256, 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25)

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кайданнік Д.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Суддя О.Ю. Грошева