Справа № 569/5070/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , зі слів потерпілої військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 за ч. 3 ст. 173-2,

ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшли справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за № 569/5070/25 та №569/5074/25.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд вважає за доцільне об`єднати вищевказані справи та розглянути їх в одному провадженні, присвоївши номер № 569/5070/25, оскільки відносно ОСОБА_1 складені окремі протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.03.2025 року серії ВАД № 659828, 07.03.2025 року близько 18 год. громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричав та обзивав нецензурною лайкою, погрожував, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 07.03.2025 року серії ВАД №659928, 07.03.2025 року близько 18 год. громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме кричав та ображав образливими словами, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені

ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки ним повторно протягом року вчинені порушення, передбачені частинами першою та другою цієї статті, за яке його було піддано адміністративному стягненню.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справ, оскільки складання протоколів про адміністративні правопорушення здійснювалося в присутності особи, тому йому було відомо час, дата і місце розгляду справ, що зазначені в протоколах, хоча від підпису про повідомлення відмовився. До суду не з`явився. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслав.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно її чоловіка у зв`язку з примиренням із останнім. У них виник конфлікт, проте вони примирилися, претензій до ОСОБА_1 стосовно вчиненого не має.

Заслухавши пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Частинами 1-2 ст. 173-2 КупАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП суду надано протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД №659828 від 07.03.2025 року, серії ВАД №659857 від 07.03.2025 року, заяви та пояснення ОСОБА_3 , копія термінового заборонного припису серії АА № 618702 від 07.03.2025 року, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07.03.2025 року, згідно якої визначено середній рівень небезпеки, витяг з підсистеми «Армор», яким підтверджується притягнення до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП та за яке його було піддано адміністративному стягненню.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

З матеріалів справи, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено відсутність належних, допустимих та достатніх доказів підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Окрім, того пояснення, надані в судовому засіданні потерпілою, частково спростовують обставини, викладені у протоколі, що унеможливлює притягнення судом ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої протоколом.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП не знайшли свого підтвердження в суді, а тому справа підлягає закриттю узв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.О. Гордійчук