ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1951/24Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 33/817/112/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови, 30 листопада 2024 року о 00 год. 25 хв. ОСОБА_1 в с. Сновидів, вул. Молодіжна керував транспортним засобом марки «TOYOTA HILUX»» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат 0,36 проміле, в медичний заклад водій їхати відмовився, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року, а провадження у справі закрити. Крім того просить призначити судову відео-технічну експертизу відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції. Свої вимоги мотивує тим, що:

в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про підстави для зупинки транспортного засобу під його керуванням;

в матеріалах справи відсутні підстави для проходження огляду на стан сп`яніння;

в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження порушення правил дорожнього руху;

ОСОБА_1 транспортним засобом 30 листопада 2024 року не керував;

докази керування транспортним засобом відсутні, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції відображає лише припаркований транспортний засіб який не здійснює руху;

у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, як саме мав проводитися огляд на стан сп`яніння;

працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу;

від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі не відмовлявся;

працівниками патрульної поліції не було видано направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я;

залишилося невідомим, у яких умовах пристрій газоаналізатор Alcotest 6820 зберігали працівники поліції та яка температура повітря була при проходженні огляду;

вказаний у протоколі технічний прилад газоаналізатор не є спеціальним технічним засобом дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

ОСОБА_1 не пред`явлено сертифікатів відповідності на пристрій та не роз`яснено процедури роботи пристрою;

ОСОБА_1 не надано відомостей про калібрування газоаналізатора та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки;

в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, чи було запропоновано особі пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі;

в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи згідна особа із результатами пройденого огляду;

працівник поліції не ознайомлював ОСОБА_1 зі складеними матеріалами;

працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 українською мовою, знаючи те, що він є громадянином Сполученого Королівства та не залучили перекладача;

права та обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювалися;

недопустимими доказами є відеоматеріали з нагрудних камер працівників патрульної поліції, оскільки відеозйомка не проводилася безперервно;

ОСОБА_1 у стані сп`яніння не перебував і будь-яких ознак, які б вказували на стан сп`яніння не було;

ОСОБА_1 із результатами огляду на стан сп`яніння не був згідний;

працівники поліції виявляли зверхнє ставлення до ОСОБА_1 ;

в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація;

під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, працівниками поліції свідків, не залучали;

рапорт поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом;

у справі мала приймати участь сторона обвинувачення, оскільки відсутність сторони обвинувачення у справі може вплинути на питання неупередженості та безсторонності суду.

В судові засідання апеляційного суду, які призначалися на 24 лютого 2025 року, 20 березня 2025 року і 9 квітня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Повідомлень про причини неявки в судове засідання та клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило. В апеляційній скарзі заявлено клопотання у випадку неявки ОСОБА_1 в судове засідання проводити апеляційний розгляд у його відсутності.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 27 січня 2025 року.

Отже, останнім днем для подачі апеляційної скарги на постанову суду від 27 січня 2025 року є 06 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 04 лютого 2025 року.

За таких обставин при подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги, строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, а тому немає необхідності у його поновленні.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ЕПР1 №185268 від 30 листопада 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат позитивний 0,36 проміле; роздруківці з технічного приладу Drager 6820, результат огляду 0,36 проміле; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Бучацької міської лікарні від 30 листопада 2024 року; рапорті старшого інспектора чергового відділення поліції ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Сайчук Б.М.; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписів наявних у матеріалах справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення, а її відсутність в ході судового розгляду вплинуло на питання неупередженості та безсторонності суду є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч. 2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП).

Тобто законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у розгляді судом справ про адміністративне правопорушення та випадки, коли участь прокурора є факультативною. Згідно ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, участь прокурора при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не передбачена законом.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу та виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення є надуманими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , порушення ним правил дорожнього руху, а також сам факт керування ним транспортним засобом, оскільки відеозапис з нагрудних камер працівників поліції відображає лише припаркований транспортний засіб який не здійснює руху, то такі доводи суд апеляційної інстанції оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.35 Закону України Про Національну поліцію однією з підстав для зупинки транспортного засобу є наявність інформації, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для перевірки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що на службовий планшет екіпажу патрульної поліції надійшло повідомлення про порушення ПДР. Наявність таких підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.35 Закону про поліцію для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення електронним рапортом витягом із ІПНП України від 30 листопада 2024 року, згідно якого 30 листопада 2024 року о 00:29 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30 листопада 2024 року о 00:29 год за адресою Бучацький район с. Сновидів, вулиця Центральна, водій автомобіля марки Нісан пікап іноземний номерний знак, ймовірно в стані алкогольного сп`яніння, заявник самостійно затримав його шляхом перегородження. В ході опрацювання даного повідомлення працівниками поліції було встановлено, що дійсно водій марки Тойота Хайлюкс днз NK58-GKC на іноземній реєстрації за кермом якого знаходився гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager 6820, результат 0,36 проміле.

Крім того, вказані доводи спростовуються також письмовими поясненнями свідків:

- ОСОБА_2 , з якого вбачається, що він із своїм товаришем їхав в с.Сновидів в якості пасажира, тому що, йому невідома ОСОБА_2 особа повідомила, що там їздить п`яний водій. Коли вони приїхали, товариш впізнав машину, про яку йому повідомили, після чого своєю машиною перегородив йому в`їзд на подвір`я та викликав поліцію. Крім того, зазначає, що після того водій увімкнув задню передачу, розпочав рух та розвернувшись припаркував автомобіль поруч і вийшов з нього, в цей момент він і побачив даного водія;

ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 30 листопада 2024 року він отримавши інформацію про те, що в с. Сновидів буде їхати п`яний водій автомобілем синього кольору на англійських номерах, після чого, він поїхав із другом в с. Сновидів щоб відреагувати та викликати поліцію. Після приїзду він побачив вказане авто та викликаючи поліцію перегородив йому дорогу, чим і зупинив його. Після того, як водій вийшов з авто, він побачив у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про неможливість врахування даних письмових показань свідків без їх допиту безпосередньо в судовому засіданні не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі на підставі пояснень свідків.

Додані до протоколу письмові пояснення свідків не викликають сумніві у їх достовірності, оскільки за змістом вони повністю узгоджуються з поясненнями цих свідків, які зафіксовані відеозаписами нагрудних камер працівників поліції на місці події.

Більше того, даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції (файл export-qd1iy.mp4 з 02:01:40 год) зафіксовано розмову працівника поліції з ОСОБА_1 з приводу того, що останній керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході якої ОСОБА_1 визнав той факт, що він дійсно керував транспортним засобом.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому наявні вищевказані відомості.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє безперервне відео, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність його винуватості, оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення зафіксовано наявним у справі відеозаписом безперервно.

Суд апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 у стані сп`яніння не перебував і будь-яких ознак, які би вказували на стан сп`яніння не було оскільки, відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі доказів видно, що працівник поліції виявив у ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, які стали причиною пропозиції працівниками поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності технічного приладу газоаналізатора, та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювального пристрою Драгер, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки обов`язкове долучення таких документів не передбачено законом, а згідно Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735 сертифікат відповідності має бути надано особі на місці проходження огляду лише за її вимогою.

Твердження апелянта про скасування оскарженої постанови суду через те, що ОСОБА_1 не пред`явлено сертифікатів відповідності на пристрій, а також те, що ОСОБА_1 не надано відомостей про калібрування газоаналізатора та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки є безпідставними, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Alcotest 6820» №ARMК-0256 ОСОБА_1 не заявляв клопотань про надання для ознайомлення цих документів, які згідно п.5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» надаються лише на вимогу особи, яка підлягає огляду.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що поліцейські не повідомили ОСОБА_1 щодо процедури проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відео з нагрудних камер працівників поліції (файл export-qd1iy.mp4 з 01:05:20 год) ОСОБА_1 було роз`яснено працівниками поліції процедуру проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта з приводу того, що рапорт поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на сукупності інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що: працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу; від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі не відмовлявся; ОСОБА_1 із результатами огляду на стан сп`яніння не був згідний, суд апеляційної інстанції оцінює критично з огляду на наступне.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №185268 від 30 листопада 2024 року, 30 листопада 2024 року о 00 год. 25 хв. ОСОБА_1 в с. Сновидів, вул. Молодіжна керував транспортним засобом марки «TOYOTA HILUX»» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат 0,36 проміле, в медичний заклад водій їхати відмовився, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

Даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Alcotest 6820», результат продуття ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,36% проміле, який останнім підписано без зауважень (а.с.4).

Також, як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, результати огляду на стан сп`яніння 0.36 проміле, акт підписаний ОСОБА_1 в графі «З результатами згоден» без будь-яких зауважень, що свідчить про його згоду із даними результату проведеного огляду (а.с.3).

Зафіксовані у вказаних документах обставини підтверджуються також даними наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції, при спілкуванні з водієм виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру «Драгер», результат позитивний 0,36 проміле. З даним результатом ОСОБА_1 був згідний, і на пропозицію працівника поліції проїхати в медичний заклад для проходження огляду, категорично відмовився (файл export-qd1iy.mp4 з 01:03:20 год).

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не ставив під сумнів законність походження приладу Драгер та не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування, а навпаки пояснив, що вживав алкогольний напій.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції не залучали свідків, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що при проходженні огляду на місці зупинки свідки були відсутні, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками патрульної поліції не було видано направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я є неналежними, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на міці події, та відмовився проходити такий огляд, тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад.

За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що поліцейськими не оформлено направлення на огляд є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також не ознайомили його зі складеними матеріалами спростовуються матеріалами справи. Зокрема даними відеозапису зафіксовано як працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки (файл export-qd1iy.mp4 з 01:06:20 год), а також ознайомив останнього зі складеними адміністративними матеріалами (файл export-qd1iy.mp4 з 01:56:10 год). Зауважень щодо не ознайомлення його зі складеними матеріалами, а також не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01», який у подальшому був розширений.

Усі види вказаних газоаналізаторів зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апелянта про те, що вказаний у протоколі технічний прилад газоаналізатор не є спеціальним технічним засобом дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом є необґрунтованими.

Надуманими є твердження ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, чи було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначено, що ОСОБА_1 в медичний заклад їхати відмовився.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що працівники поліції виявляли зверхнє ставлення до нього, оскільки з наявних у матеріалах цієї справи відеозаписів нагрудних камер працівників поліції не вбачається з боку працівників поліції зверхнього ставлення чи інших неправомірних дій відносно ОСОБА_1 . Також, з цих відеозаписів видно, що зафіксовані ними події узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, стверджуючи в апеляційній скарзі, що дії працівників поліції були незаконними апелянт не наводить жодних відомостей про оскарження таких дій поліції в порядку, передбаченому КАС України, або до правоохоронних органів вищого рівня.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції знаючи те, що ОСОБА_1 є громадянином Сполученого Королівства повинні були залучили перекладача, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції правильно зазначив, що такі доводи спростовуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права, зокрема і право на перекладача. протокол про адміністративне правопорушення містить графу, що «громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права, що передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП», що ОСОБА_1 підтвердив своїм власноручним підписом.

Після цього ОСОБА_1 не заявляв клопотання про надання йому перекладача. Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вільно спілкується з працівниками поліції українською мовою.

Також, відсутні підстави для призначення в цій справі експертиз відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки доданий до матеріалів цієї справи відеозапис подій за період з 00 год. 59 хв. по 02год. 02хв. не містить ознак, які би об`єктивно вказували на можливе втручання з метою викривлення даних відеозапису. Жодних підстав для сумнівів у їх достовірності перевіркою матеріалів справи не виявлено, оскільки зафіксовані ним події узгоджуються з даними наявних у справі письмових доказів.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя