ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/641/25 Справа № 178/2975/24 Суддя у 1-й інстанції - Лісняк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Серебрякова Ернеста Сергійовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

встановила:

Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідно до змісту постанови, 02 листопада 2024 року о 01.00 год. в смт.Божедарівка, вул. Богдана Хмельницького, Кам`янського району, Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Камаз, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погодившись зі змістом постанови суду першої інстанції захисник Серебряков Е.С. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить про поновлення строку на апеляційне оскарження та про скасування постанови Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року та ухвалення нової постанови, якою провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ні він ні ОСОБА_1 не отримували постанови суду, не були присутні в суді під час ухвалення рішення, а сама постанова була ухвалена суддею незаконно в період знаходження судді на лікарняному (у відпустці).

Зазначає, що суд не повідомляв належним чином про день, час та місце слухання справи, обмежив ОСОБА_1 та захисника у праві брати участь в судовому засіданні, порушено право на захист.

Вказує, що довідка адмінпрактики не містить відомостей про набрання постанови ЕПР1 № 164291 законної сили. Підставами для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП має бути встановлено керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність правопорушення.

Також зазначає, що суд першої інстанції не зазначив ні в описовій мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення формулювання - визнати винним, а також навіть не зазначено статтю в резолютивній частині постанови, тобто не вказав за якою саме частиною та статтею накладено адміністративне стягнення.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Серебряков Е.С. в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, від захисника Серебрякова Е.С. надійшло клопотання про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі, а тому апеляційне суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КпАП України, дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст.ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що ні захисник Серебряков Е.С. ні Ульянов С.О. не отримували постанови суду, не були присутні в суді під час ухвалення рішення, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п.«а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Так, згідно з ч.2 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №164291 від 02 листопада 2024 року, встановлено, що 02 листопада 2024 року о 01.00 год. в смт.Божедарівка, вул. Богдана Хмельницького, Кам`янського району, Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Камаз, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_1 щодо його змісту не зазначено, останній своїм підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений та його копію отримав.

Матеріали справи також не містять жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу або після його оформлення. Доказів оскарження дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надав.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

З матеріалів справи також вбачається, що 17 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 була ухвалена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у протоколі серії БАД № 460607.

Матеріали даної справи не містять відомостей про скасування даної постанови чи оскарження дій поліцейських з приводу винесення вказаної постанови.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП оцінивши докази в їх сукупності встановив дійсні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що мало місце 02 листопада 2024 року.

Що стосується доводів апелянта про порушення права на захист під час розгляду справи в суді першої інстанції, то вони є слушними, однак права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді, а тому такі доводи сторони захисту не є підставами для безумовного скасування постанови суду першої інстанції.

За таких обставин, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі, як на тому вказано в апеляційній скарзі.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними доказами, а тому постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та достатньо мотивованою, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановила:

Поновити захиснику Серебрякову Ернесту Сергійовичу строк на оскарження постанови Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року, як пропущеного з поважних підстав.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Серебрякова Ернеста Сергійовича, у інтересах ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В.Рябчун