П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Київ

Справа №369/15418/24

Апеляційне провадження №33/824/827/2025

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Цюрпіти Д.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року за матеріалами, які надійшли від Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 120795 від 31 серпня 2024 року, 31 серпня 2024 року о 21 год. 10 хв. в м. Вишневе по вул. Промислова, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 17000,00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

Постанова суду мотивована тим, що факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , його захисником - адвокатом Маншиліною К.О. подана апеляційна скарга, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не знав, що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та нічого не знав про судовий розгляд відносно нього. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав лише 19 листопада 2024 року, в той же день ознайомився з матеріалами справи в суді першої інстанції. 21 листопада 2024 року захисником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, однак постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 , у зв`язку з не долученням витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката та/або обмеження його прав на вчинення окремих дій, як захисника. 12 грудня 2024 року захисник Маншиліна К.О. отримала вказану постанову, та усунувши недоліки 13 грудня 2024 року звернулася до суду з апеляційною скаргою повторно. На підставі викладеного, просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити його.

Апеляційна скарга по суті правопорушення мотивована тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без належного повідомлення ОСОБА_1 та за його відсутності, оскільки він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Судом першої інстанції не було належним чином досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, у тому числі суд не звернув увагу, що записи з бодікамер працівників поліції були відтворені всупереч вимогам з інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, оскільки на вказаних відеозаписах відображено лише процесуальну послідовність винесення та складання документів, однак відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, з відеозапису вбачається, що воно ведеться фактично з моменту перевірки документів, тобто з відеозапису не зрозуміло хто сидів за кермом, чи рухалось авто взагалі, що за авто, яким чином поліцейські зупинили транспортний засіб , та чи пояснили причину зупинки. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - Булай В.С. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше, як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 ,. наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності особи правопорушника. З матеріалів справи не вбачається належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки судова кореспонденція направлена ОСОБА_1 , повернулась до суду першої інстанції з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». З матеріалами справи, та оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 ознайомився в суді першої інстанції 19 листопада 2024 року, що підтверджується розпискою /а.с.13/.

21 листопада 2024 року захисником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, однак постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 , у зв`язку з не долученням витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката та/або обмеження його прав на вчинення окремих дій, як захисника. 12 грудня 2024 року захисник Маншиліна К.О. отримала вказану постанову, та усунувши недоліки 13 грудня 2024 року звернулася до суду з апеляційною скаргою повторно.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції з метою додержання права на доступ до правосуддя, вважає за доцільне задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Постанова судді, згідно з ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідальність за ч. 1 за ст. 130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у формі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - загальний (водії транспортних засобів , інші особи, які керували транспортними засобами - ч.ч. 1-4 ст. 130 КУпАП)

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Отже, обов'язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 серпня 2024 року о 21 год. 10 хв. в м. Вишневе по вул. Промислова, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 120795 від 31 серпня 2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозапис долучений до матеріалів справи.

Однак, вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованому йому адміністративному проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із такого.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було переглянуто відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, який починається з того, що поліцейський спілкується з двома чоловіками, один з яких ОСОБА_1 , чоловіки стоять в стороні від автомобіля, автомобіль Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 стоїть з вимкненим двигуном, та вимкненими фарами. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду. Далі на відео поліцейський розмовляє з чоловіком, який стояв поруч з ОСОБА_1 , та останній запитує поліцейського, як вони опинились в Гаражному кооперативі, на що поліцейський повідомляє, що їм прийшло орієнтування, та була інформація, що водій збирається керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Потім поліцейський з`ясовує, хто є власником транспортного засобу та викликає евакуатор для тимчасового затримання транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , та складає протокол про адміністративне правопорушення, та інші матеріали.

Також, як свідчить відеозапис фіксації обставин події, ОСОБА_1 жодного пояснення з приводу керування ним автомобілем не надавав, факт керування заперечував.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 надав свої пояснення з приводу подій, які відбулися 31 серпня 2024 року та зазначив, що він того дня повернувся з рейсу, оскільки працює водієм вантажівки, та на своєму автомобілі Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 їхав додому, та виявив, що автомобіль має несправності, а тому заїхав в Гаражний кооператив, щоб полагодити авто. Десь близько 18.00 год він разом зі знайомим почали лагодити автомобіль, десь о 21.00 год почали перевіряти автомобіль, за кермо сів ОСОБА_2 , і вони почали перевіряти щеплення, автомобіль не рухався, стояв під гаражем. В цей час під`їхали поліцейські та сказали, що їм надійшло повідомлення, що водій в стані алкогольного сп`яніння буде їхати на автомобілі. Він їм пояснив, що автомобіль не рухався.

Також судом апеляційної інстанції в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 (чоловік, який був присутній при оформленні протоколу, що вбачається з відеозапису), який пояснив, що 31 серпня 2024 року він був в Гаражному кооперативі, десь о 18.00 год під`їхав ОСОБА_1 з проханням подивитись його автомобіль, вони разом зробили ремонт автомобіля, і хотіли перевірити його справність, щоб перевірити щеплення, але автомобіль не рухався, і в цей момент до них під`їхали поліцейські.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозаписом, який міститься у справі, поясненнями наданими ОСОБА_1 та поясненнями наданими свідком ОСОБА_3 , які є логічними та послідовними, у повній мірі підтверджуються доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів керування автомобілем ОСОБА_1 та його зупинки поліцейськими, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про надходження орієнтування чи виклику поліцейським з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, жодного належного доказу того, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння здійснював керування транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції у місці та в час, зазначені у протоколі, матеріали справи, та відеозапис не містять, хоча законом обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Однак, вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції

З огляду на наведене, а саме на диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, в тому числі алкогольного сп`яніння, відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, коли останні запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року - скасувати та постановити нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.