Справа № 752/1551/25
Провадження №: 3/752/1457/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1 місце проживання - АДРЕСА_2
за участі ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 853086 від 09.12.2024, що складений з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (надалі по тексту - протокол), за змістом якого 09.12.2024 о 05:20 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 м. Києві по вул. Саперно-Слобідській (при заїзді на міст Південний) з явними ознаками (у стані) алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано лазерний компакт диск з записами нагрудних камер співробітників патрульної поліції, письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 , копія пояснень ОСОБА_3 , відомості про транспортний засобів з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України (АРМОР), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів (надалі по тексту - направлення).

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 надав усні пояснення, заявив два клопотання про закриття провадження у справі, заперечив факт керування автомобілем, зазначив, що направлялися з жінкою додому у м. Харків, виїжджали з Києва рано вранці, рухалися відповідно до маршруту, який проклав навігатор, за кермом перебувала жінка - ОСОБА_4 перед заїздом на міст через річку Дніпро вона злегка зачепила пластиковий дорожній конус, бо не впоралася з габаритами автомобіля. Обоє вийшли з автомобіля. Через певний час до них підійшли працівники поліції з блок посту та один з поліцейських вимагав від нього проходження огляду на стан сп`яніння. Оскільки він вважав таку вимогу безпідставною, то відмовився її виконувати. Визнає, що сперечався з поліцейськими, бо вони виявили до нього упереджене ставлення. Поліцейські у патрульному автомобілі заповнили протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надали йому на підпис, після чого їх відпустили їхати далі.

Відповідно до клопотань про закриття провадження у справі поліцейський ОСОБА_5 не мав повноважень для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 853086, адже станом на 05:20 (час, визначений у протоколі як час вчинення правопорушення) та станом на 05:50 (час, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення як час складання протоколу) він ще не заступив несення служби на стаціонарному посту "Саперно-Слобідська), а тому протокол не може визнаватися належним доказом; відеозапис на нагрудні камери поліцейськими розпочато пізніше, ніж повинно мало бути; відеозапис не є безперервним, а тому не може визнаватися належним доказом; вимога про проходження огляду на стан сп`яніння має стосуватися лише водія; докази того, що він керував автомобілем відсутні та не можуть існувати; працівники поліції не дотримувалися відповідних Інструкцій та порушили всі можливі процедури, адже не вказали на підстави проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ознаки сп`яніння не виявили і не вказали, а фактично придумували у себе в автомобілі, що доводиться відеозаписами з нагрудних камер; приєднаний до протоколу бланк направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння не існував станом на час складання і вручення йому протоколу, що доводиться відеозаписами; у направленні вказаний час, який не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення; алкоголь він не вживав та не мав жодних ознак сп`яніння; пояснення, які склав ОСОБА_3 , були продиктовані останньому працівником поліції; в якості свідка у протоколі вказано його дружину - ОСОБА_2 , яка скала письмові пояснення про те, що саме вона керувала автомобілем; відсторонення осіб від керування за ст. 266 КУпАП не здійснювалося.

На уточнюючі запитання суду (судді) повідомив, що дозволу на проїзд мостом Південним жінка та/або він не мали, до адміністративної відповідальності за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди 09.12.2024 ні він, ні його дружина не притягалися і жодна подія будь-якої дорожньо-транспортної пригоди за 09.12.2024 не документувалася ніким, матеріали щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди не складалися.

Також ОСОБА_1 клопотав про допит ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, уважно дослідивши наявні у справі докази, переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудної камер співробітників поліції, керуючись завданнями КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідно за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 працівник поліції має належним чином задокументувати та довести належними і допустимими доказами факт порушення водієм Правил дорожнього руху, яке пред`являлось водію перед прийняттям свого рішення.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а зазначено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведенняогляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 зазначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Інструкція № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І цієї Інструкції).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , не визнав перебування за кермом та, відповідно винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП та надав розлогі, послідовні та логічні пояснення щодо подій, які мали місце у нічний час доби 09.12.2024, за наслідками яких відносно нього було складено протокол від 09.12.2024, що не спростовані під час розгляду справи та відносно яких судом (суддею) не віднайдено обґрунтованих сумнівів у їх достовірності, адже досліджені в судовому засіданні на робочому комп`ютері в залі судового засідання відеозаписи не містять будь-якого моменту руху автомобіля Toyota та належних доказів того, що ОСОБА_1 виконував активні усвідомлені дії, спрямовані на переміщення у просторі цього авто.

При цьому, суд (суддя) наголошує, що сама по собі відсутність відображення на відеозаписах моменту керування громадянином ОСОБА_1 транспортним засобом не є визначальним фактором, на якому ґрунтується позиція суду, адже відповідно о приписів КУпАП обов`язковим є відеозапис процедури проходження водієм огляду на стан сп`яніння, а не обставин керування ним автомобілем. Обґрунтовуючи це судове рішення, суд (суддя) виходить з наступного.

Як слідує з представлених суду відеозаписів (початок запису) 09.12.2025 о 05:37 працівник патрульної поліції звертається до ОСОБА_1 , який стоїть на вулиці, та запитує, чи згоден він проти огляд. На уточнюючі запитання ОСОБА_1 щодо підстав для проходження огляду на стан сп`яніння (громадянин уточнив), працівник поліції зазначає, що у нього наявні інформація про те, що ОСОБА_1 може бути причетний до дорожньо-транспортної пригоди, та роз`яснює, що у ОСОБА_1 є три варіанти: пройти огляд, відмовитися від огляду та проїхати до лікаря нарколога. Також працівник поліції зауважив, що "Нацгвардієць" бачив, що чоловік був за кермом.

У той же час особа жіночої статі, яка представилася як ОСОБА_2 пояснила поліцейському, що вона їхала за кермом автомобіля, який належить її чоловікові, вони їдуть додому у Харків по маршруту, який проклав навігатор, зачепила перед блок-постом конус та зупинилася, вказала, що не звикла до габаритів автомобіля Toyota, алкоголь ні вона, ні чоловік не пили і їм ще далеко їхати.

Суттєвим при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення є те, що у стороннього спостерігача повнолітнього віку, який не має жодної медичної підготовки, при перегляді відеозаписів не мало виникати сумнівів у тому, що ОСОБА_1 , так само як і ОСОБА_2 не мали явних ознак алкогольного сп`яніння, які можна виявити шляхом візуального спостереження за поведінкою та зовнішнім виглядом особи. Поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відео обох цих осіб є прийнятними, запитання, зауваження є логічними й обґрунтованими.

У той же час суд (суддя) відмічає невдоволеність, емоційний прояв незгоди з позицією правоохоронців з боку як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , що не охоплюється, навіть у похідний спосіб, та не може охоплюватися характеристиками стану та ознак алкогольного сп`яніння. Будь-яке виявлення та/або перевірка ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 працівниками поліції не здійснювалася, руки не оглядалися, не перевірялися, тоді як на відеозаписах видимого тремору не спостерігається.

Відеозаписами доводиться, що ОСОБА_1 не вказали на ознаки сп`яніння, не роз`яснили права та обов`язки, взагалі не повідомили про те, що до нього розпочалася і застосовується процедура огляду водія на стан сп`яніння.

Як вказувалося вище, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком, а не правом водія, а тому вказівка працівників поліції на наявність у ОСОБА_1 , якого ідентифіковано як водія транспортного засобу, права відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідає чинному законодавству та викиданим вище положенням КУпАП, Інструкції № 1452/735, Правил дорожнього руху.

Крім того, досліджені відеозаписи позитивно узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 у частині того, що працівник поліції роз`яснив військовослужбовцю ОСОБА_3 які саме пояснення йому написати, надав для цього бланк. Так, у цих поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що він перебував на блок-посту на заїзді на міст Південний з Правого берега, побачив автомобіль Toyota, який наїхав на конус і за кермом перебував чоловік, пізніше встановлено, що це ОСОБА_1 .

Приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_3 , суд (суддя) оцінює критично, адже вони не відповідають критерію належності та допустимості доказів, оскільки були складені не у довільній формі особою, яка їх писала, а написані під диктовку працівником поліції,який не був очевидцем відповідних обставин, оригінал таких пояснень представлено не було.

Таким чином, описані пояснення, які оцінено в сукупністю з даними відеозаписів, не відповідають критерію доказування "поза розумним сумнівом", викликають обґрунтовані сумніви, а тому тлумачаться на користь особи.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У матеріалах, які надійшли до суду, не встановлено наявності належних і достовірних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом Toyota і що його було саме зупинено під час керування. На переглянутих відеозаписах момент руху цього автомобіля з громадянином ОСОБА_1 за кермом, відсутній, тоді як пояснення які він надав у судовому засіданні, позитивно узгоджуються з фактами й обставинами, зафіксованими на відеозаписах.

При цьому суд (суддя) зважає на те, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах.

З огляду на описане вище, вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, висловлена ОСОБА_1 патрульним поліцейським 09.12.2024, проходження відповідного огляду, видається безпідставною, так само як і дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього через відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Розглядаючи зазначену справу про адміністративне правопорушення суд (суддя) звертає увагу на певну непослідовність дій працівників поліції щодо застосування заходів забезпечення за КУпАП.

Так, матеріали, які надійшли до суду, не містять документального підтвердження того, що ОСОБА_1 , якого було звинувачено у керуванні транспортним засобом з ознаками (у стані) алкогольного сп`яніння, було в установленому законодавством порядку відсторонено від керування, а автомобіль затримано.

Згідно з п. 1 розділу ХІІІ Інструкції № 1395 тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені ч. 1-4, 6 і 7 ст. 121, ч. 3-5 ст. 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), ст. 122-5, 124, 126, ч. 1-4 ст. 130, ст. 132-1, 206-1 КУпАП . За наявності правових підстав, передбачених абз. 1 п. 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

В описаній обстановці бездіяльність поліцейських в частині невідсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом цілковито не узгоджується з попередньо оголошеними підозрами на його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Слід зауважити, що сам лише цей факт не становить собою істотних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності проте у цій справі він оцінюється у сукупності з рештою невідповідностей процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а тому сприймається однією з підстав для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП.

Також суд (суддя) погоджується з посиланнями ОСОБА_1 на неналежність як доказу в справі приєднаного до протоколу направлення на огляд водія, адже переглянутими відеозаписами спростовуються обставини його складання працівниками поліції 09.12.2024 у момент документування події за ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі з огляду на відсутність у патрульного поліцейського ОСОБА_5 повноважень на складання протоколу станом на 05:20, 05:50, 05:50, суд (суддя) не вбачає підстав для його задоволення. Так, обґрунтовуючи неправомірність дії поліцейського, ОСОБА_1 зазначає, що за даними Управління патрульної поліції у м. Києві рядовий патрульної поліції ОСОБА_5 ніс службу з поліцейським ОСОБА_6 у складі екіпажу патрульної поліції "0601" з 19:00 09.12.2024 по 08:00 10.12.2024 на стаціонарному блок-посту "Саперно-Слобідська". Як зауважив ОСОБА_1 на його переконання поліцейський ОСОБА_5 09.12.2024 вранці ще не розпочав несення служби, а тому не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 853086. У цих обставинах ОСОБА_1 вбачає факт вчинення службового підроблення та фальсифікації доказів.

Суд (суддя) не погоджується з такими твердження ОСОБА_1 та виходить з того, що 09.12.2024 о 05:20 і надалі поліцейський ОСОБА_5 був працівником правоохоронного органу, на нього покладалися обов`язки, визначені Законом УКкраїни "Про Національну поліцію", він не був позбавлений своїх службових повноважень, не перебував в увільненні, не перебував у відпустці, на лікарняному, не мав вихідний від роботи день (відповідних даних лист Управління патрульної поліції у м. Києві від 20.03.2025, складений у відповідь на запит ОСОБА_1 , не містить). Більше того, саме ОСОБА_5 отримав бланк протоколу серії ААД № 853086, який у подальшому заповнював. Сама по собі обставина того, що поліцейський ОСОБА_5 був поставлений у наряд на стаціонарний блок-пост "Саперно-Слобідська" на нічну зміну з 19:00 09.12.2024 не позбавляє його службових повноважень цього дня о 05:20 та в подальшому. Крім того, як слідує з листа Управління патрульної поліції у м. Києві від 20.03.2025 підстав для ініціювання службового розслідування керівництвом Управління патрульної поліції у м. Києві щодо працівника ОСОБА_5 не віднайдено.

Щодо решти можливо непроаналізованих заперечень ОСОБА_1 суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

З огляду на викладене, керуючись ст. 9, 23, 130, 247, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко