Справа № 127/8942/25
Провадження № 3/127/1910/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 669824 від 12.03.2025 року: « ОСОБА_1 ухилявся від виконання, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній провокує на конфлікт малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме нецензурно з ними спілкується в КЗ «ВЛ № 10», що за адресою: м. Вінниця, вул. А. Первозваного, 22, а також порушує дисципліну школи.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явивсяпо невідомій суду причині, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання SMS-повістки.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, інформація щодо дати призначення справи до судового розгляду була розміщена на сайті https://vnm.vn.court.gov.ua.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 11.03.2025 року, вбачається, що його син ОСОБА_2 навчається в 3-Г класі КЗ «ВЛ № 10». Протягом останнього часу, син почав скаржитись на своїх однокласників, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які час від часу хапають його за шию, дають підзатильники та ображають нецензурними словами. Інколи син словесно відповідає їм у відповідь, однак будь-яких фізичних дій відносно них не вчиняє.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 12.03.2025 року, вбачається, що він навчається в 3-Г класі КЗ «ВЛ № 10» разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які ображають його нецензурними словами під час перерви. Коли він відповідає на їх образи, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у відповідь підходять та починають бити кулаками по голові. Час від часу ОСОБА_10 дає підзатильники.

З письмових пояснень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 12.03.2025 року, вбачається, він навчається в 3-Г класі КЗ «ВЛ № 10» разом із ОСОБА_2 , який постійно порушує дисципліну в класі, викрикує на уроках, постійно обзивається нецензурними словами, а також показує середній палець. Інколи ОСОБА_2 штурхав, за що отримував підзатильники.

З письмових пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 12.03.2025 року, вбачається, що він навчається в 3-Г класі КЗ «ВЛ № 10» разом із ОСОБА_2 , який постійно порушує дисципліну в класі, викрикує на уроках, постійно неадекватно себе поводить, на перервах обзивається нецензурними словами, чіпляється до дітей та заважає навчатись. ОСОБА_3 вислови ОСОБА_2 обурюють, тому він намагається захистити себе, може дати підзатильника та взяти за шию.

В матеріалах справи також містяться доповідні записки директору КЗ «ВЛ № 10» від класного керівника ОСОБА_2 та інших вчителів, в яких вони повідомляють, що останній систематично порушує дисципліну, провокує, відволікає інших дітей та чіпляється до них, на зауваження вчителів не реагує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Статтею 150 СК України встановлено вичерпний перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, відповідно до положень ст. 150 СК України (частини 1 7): 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Ухилення від виконання саме цих, передбачених ст. 150 СК України обов`язків, і не ізольовано, а саме щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей утворює склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Тому, для утворення діями/бездіяльністю батьків або осіб, які їх замінюють об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, необхідна сукупність трьох юридичних фактів:

1) факт ухилення;

2) безпосередній предмет ухилення: обов`язки, передбачені статтею 150 СК України;

3) предмет ухилення невід`ємно пов`язаний із забезпеченням необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

За відсутності хоч одного з трьох вищеназваних юридичних фактів об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП відсутня.

При цьому, про ухилення від виконання батьківських обов`язків не свідчить лише поведінка малолітнього (неповнолітнього), в діях батьків має міститись склад невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, зокрема статтею 150 СК України, і саме щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей. Поведінка малолітнього (неповнолітнього) як може бути наслідком ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, так може і не бути. Оскільки визначальним в означеній категорії справ є встановлення конкретних, передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків, від виконання яких в сфері забезпечення необхідних умов життя. навчання та виховання дитини, ухилилась особа (батько, мати, особа, що їх заміню). Про що в протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не вказано взагалі.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, від яких саме обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ухилявся ОСОБА_1 не зазначено.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що в діях ОСОБА_1 міститься склад ухилення ним від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його малолітнього сина.

З матеріалів справи вбачаються: 1) наявність конфлікту між однокласниками в школі, 2) не підтверджені та не спростовані ознаки вчинення малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 булінгу (цькування) малолітнього ОСОБА_2 , тобто ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 174-3 КУпАП, а також 3) загальна негативна характеристика малолітнього ОСОБА_2 зі сторони педагогічного персоналу школи, як учня, який систематично порушує навчальну дисципліну. Проте, доповідні записки вчителів, в яких вони негативно характеризують поведінку малолітнього ОСОБА_2 як учня, самі по собі не свідчать про вчинення його батьком, ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Більше того, порушення навчальної дисципліни це загальне, оціночне та формально не визначене поняття, яке має бути конкретизоване в контексті, чи є таке порушення навчальної дисципліни виявом прямої неповаги учня до прав та свобод інших людей, або виявом нелюбові до своєї сім`ї та родини, або виявом нелюбові до свого народу, своєї Батьківщини, тобто результатом ухилення батьками (особами, що їх замінюють) від виконання встановленого частиною 1 статті 150 СК України обов`язку виховання дитини. Нерозкриття в протоколі та в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, означених обставин, не дають підстав суду визнати саме по собі порушення учнем навчальної дисципліни результатом ухилення батьків (осіб, що їх замінюють) від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставин, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, диспозиція частини 1 статті 184 КУпАП в протоколі не розкрита, відсутня, та матеріалами справи не підтверджується.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 184, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: