Справа № 638/4735/25
Провадження № 3/638/2065/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Рудської В.П.,

захисника Фадєєва О.П.,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учня КЗ «Харківський ліцей №153», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП,-

встановив:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №033684 від 07 березня 2025 року, 07 березня 2025 року близько 18 години 20 хвилин неповнолітній ОСОБА_1 за адресою: м.Харків, вул.Університетська, буд.9 у Покровському сквері палив електронну сигарету у громадському місці де це заборонено законом.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою провину не визнав, обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення заперечував, як і заперечував факт паління електронної сигарети у громадському місці так і взагалі факт паління електронної сигарети. При цьому зазначив, що 07.03.2025 року приблизно 19 години він гуляв зі своїми друзями, до них підійшли працівники поліції, попросили показати його документи, він показав, потім попросили показати кишені його одежі, він показав, в нього в кишені знаходилась електронна сигарета, вони склали протокол та попросили його підписати, сказали, що за куріння сигарети йому буде призначене попередження, він підписав протокол не читаючи.

Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Фадєєвим О.П. подано до суду клопотання, в якому захисник просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування поданого клопотання посилався на те, що фактично ОСОБА_1 не здійснював паління електронної сигарети при зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах та його право на захист було грубо порушено працівниками поліції, так як забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не тільки не повідомили ОСОБА_1 про його право на захист, а й ввели його в оману щодо дійсних обставин складання протоколу, хоча вони були зобов`язані тільки встановивши, що вони спілкуються з неповнолітнім, одразу забезпечити прибуття на місце події його законного представника, що ними зроблено не було, та є істотним порушенням права на захист неповнолітньої особи.

Також, захисником зазначено, що матеріали додані до протоколу не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пояснення від ОСОБА_1 та від будь-яких інших осіб працівниками поліції не відбирались, педагог, вчитель, законний представник на місце події не викликались, відеофіксація адмінправопорушення не проводилась, надане в якості доказів фото із зображенням долонь рук на яких лежить якийсь предмет не є доказом скоєння останнім адміністративного правопорушення.

Як також зазначено захисником, так як протокол про адміністративне правопорушення складний з грубим порушенням норм закону та є недопустимим доказом, а інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП матеріали справи не містять, то в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі повинно бути закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник Фадєєв О.П. підтримав клопотання та просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, з підстав викладених у клопотанні.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 адвоката Фадєєва О.П., дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог частини 1 статті 175-1 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.175-1 КУпАП передбачає відповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП полягає у курінні тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (формальний склад).

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я, забезпечення пожежної безпеки та громадського порядку.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Диспозиція ч.1 ст.175-1 КУпАП є бланкетною та такою, що відсилає до інших норм (правил), тому є обов`язковим посиланням у протоколі про адміністративне правопорушення на конкретні норми спеціального Закону, що передбачає конкретні норми і правила, які порушила винна особа, з розкриттям їх змісту.

Однак, в порушення вищевказаного, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №033684 від 07 березня 2025 року, органом уповноваженим на складання цього протоколу не зазначено, яким саме нормативним актом заборонено куріння тютюнових виробів та в яких саме місцях, тобто, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретні норми і правила, які порушила особа, з розкриттям їх змісту, за порушення яких передбачена відповідальність за ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» реалізація (продаж) тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років, а також реалізація (продаж) тютюнових виробів в одиничних пачках, що містять менше 20 сигарет, сигарил або цигарок, чи поштучно (крім сигар) забороняються.

Забороняється куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів:1) у ліфтах і таксофонах; 2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів; 4) у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; 5) у приміщеннях закладів ресторанного господарства; 6) у приміщеннях об`єктів культурного призначення; 7) у приміщеннях органів державної влади, інших державних установ, органів місцевого самоврядування; 8) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; 9) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; 10) у приміщеннях гуртожитків; 11) на дитячих майданчиках; 12) у місцях загального користування житлових будинків; 13) у підземних переходах; 14) у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, у тому числі в таксі; 15) на вокзалах та станціях;16) на зупинках громадського транспорту.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, є зокрема, куріння електронних сигарет у місцях, де це заборонено законом.

У розумінні ст. ст.256, 283 КУпАП розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи відносно якої складено протокол та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Стаття 256 КУпАП визначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ході судового розгляду встановлено, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №033684 від 07 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був неповнолітньою особою, яка досягла 16 річного віку.

Відповідно до ч.1 ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь - якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

При цьому, правовий статус неповнолітньої особи, як особи, яка не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про національну поліцію» проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Однак всупереч наведеному, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, що при його складанні для захисту інтересів неповнолітньої особи було повідомлено відповідний орган у справах дітей або залучено захисника чи іншого спеціаліста в галузі права, батьків - законних представників.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що працівник поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомив неповнолітнього зі спеціальним правом, визначеним у ст. 270 КУпАП.

При складанні протоколу працівники поліції також не переконались у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника або кого-небудь з батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

З наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №033684 від 07 березня 2025 року складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

А наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітньої, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, неможна вважати належним та допустимим доказом

Також, суддя зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 175-1 КУпАП не визнав, зазначивши, що електронну сигарету він взагалі не палив та не палив електронну сигарету у громадському місці.

Стороною захисту також зазначено, що матеріали справи не містять доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП при зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Зазначене ОСОБА_1 та його захисником знайшло своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Надане працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 175-1 КУпАП фото із зображенням долонь рук двох осіб на яких лежить предмет схожий на електронну сигарету та зображенням обуві ще двох осіб, суд відхиляє, так як з цього фото не вбачається можливим встановити, чиї саме долоні рук на ньому зображені, дату, час та місце проведення зйомки, та факт паління електронної сигарети ОСОБА_1 на ньому взагалі не зафіксований,

Відеозаписи події працівниками поліції суду не надано.

Надаючи оцінку наданим працівниками поліції доказам суддя зазначає, що останніми об`єктивно не підтверджується факт паління ОСОБА_1 електронної сигарети у місцях, де це заборонено законом, тому останні не є доказами вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Вищезазначене підтверджує зазначене ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та доведено належними і допустимими доказами факту паління ОСОБА_1 електронної сигарети у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, що є ознакою об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП та підлягає обов`язковому доведенню особою до компетенції якої віднесено повноваження щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені доказами в передбаченому законодавством порядку, належних, допустимих та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.175-1 КУпАП працівниками поліції суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, надавши оцінку зібраним по справі доказам прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №033684 від 07 березня 2025 року та додані до протоколу матеріали не є достатніми доказами, котрі дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це обов`язок органу, який складає протокол, і так само як і обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, суду не надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 175-1 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Згідно із ч.1 п.3 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи, відповідно до ст.252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст.175-1 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 175-1, 221, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: Д.В. Цвірюк