Справа № 683/980/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Бондарчук Л.А., з участю секретаря судового засідання Поважнюк Т.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 416713 від 27 березня 2025 року, ОСОБА_1 27 березня 2025 року о 20 годині по АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , тобто умисні дії відносно потерпілої, чим була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що не вчиняла жодного насильства відносно своєї матері ОСОБА_2 , між ними існує тривалий конфлікт з приводу користування квартирою, оплати житлово-комунальних послуг, оскільки мати хоче виселити її з дитиною з даної квартири, а вона відмовляється, оскільки там приписана.

Заслухавши ОСОБА_1 та потерпілу ОСОБА_2 , яка вказала, що її дочка постійно свариться з нею, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Диспозиція ч.3 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене повторно протягом року, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст. 1 Закону).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст. 1 Закону).

Важливо розрізняти поняття «конфлікт» та «насильство».

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Сімейні конфлікти - це протиборство між членами сім`ї на основі зіткнення протилежно спрямованих мотивів, поглядів та інтересів. Особливість сімейних конфліктів проявляється і в динаміці та формах протікання. Динаміка сімейних конфліктів характеризується класичними етапами: виникнення конфліктної ситуації, усвідомлення її, відкрите протиборство інцидент, ескалація, кульмінація, завершення конфлікту, постконфліктна ситуація. Сімейні конфлікти відрізняються підвищеною емоційністю, швидкістю протікання кожного із етапів. Основні формами вираження у сімейних конфліктах: докори, взаємні звинувачення, сварки, сімейні скандали, порушення спілкування.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що ОСОБА_1 вчинила відносно ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що у неї із ОСОБА_1 стався побутовий конфлікт, а з відеофіксації події вбачається, що ОСОБА_2 скаржиться на дочку, що вона постійно на неї

кричить, в свою чергу ОСОБА_1 пояснює, що виховує самостійно дитину, сплачує комунальні, а мати не платить свою частину комунальних послуг, а також приносить з вулиці безпритульних тварин, які гадять у квартирі.

Інших доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема пояснень свідків, органом поліції суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 33, 40-1, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя