Справа № 570/218/25
Номер провадження 3/570/299/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 (м. Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , працюючого механіком, студента 1 курсу НУВГ, розлученого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, паспорт № НОМЕР_1 від 28.08.2023 року, ід.н. НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),

в с т а н о в и в:

05 січня 2025 р. о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_2 , ображав її, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, шарпав за одяг, без погодження із дружиною забрав їх спільну дитину віком 1 рік 4 місяці, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Такими діями ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство. Протягом року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За вказані дії, передбачено адміністративну відповідальність згідно ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення заперечив, разом з тим, своїми поясненнями підтвердив неведені обставини вчинення ним домашнього насильства. Зазначив, що на даний час шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. На час події 05.01.2025 р. його дружина була вагітна, між ними були напружені взаємовідносини та спір щодо його участі у спілкуванні та вихованні їх дитини. За вказаних у цій справі обставин вони перебували на вулиці поблизу будинку батьків ОСОБА_2 (там ОСОБА_2 із дитиною проживала окремо від ОСОБА_1 ). Вони спілкувались між собою, при цьому дитина (дочка) віком 1 рік 4 місяці була на руках у ОСОБА_2 . Коли він ( ОСОБА_1 ) запропонував пройти разом прогулятись та випити кави ОСОБА_2 відмовилася, на що він зреагував негативно та між ним виникла суперечка в ході якої почали висувати один одному взаємні пртензії та сваритись. В ході такого конфлікту він самостійно відібрав динину з рук ОСОБА_2 (без її дозволу та згоди на це) та пішов звідти з дитиною. Повернува дитину матері (своїй дружині ОСОБА_2 ) після зверень до нього працівників селищної ради та із поліції. Вважає що за вказаних обставин будь-якої шкоди ОСОБА_2 він не заподіяв, а її пояснення про зворотнє є надуманими. Вважає, що такими діями він намагався зберегти сім`ю та поспілкуватися з дитиною. Подано також пояснення в письмовій формі. Просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП - домашнє насильство, вчинене повтороно протягом року.

Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення вказано у протоколі про адміністративне правопорушення ВАД № 661565 від 06.01.2025 р. та підтверджуються відомостями із матеріалів справи (а.с. 1-11).

Наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вказаних обставин підтверджується письмовою заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , за змістом яких за обставин справи ОСОБА_1 приїхав до місця її із дитиною проживання, що побачитись із дитиною. Вона вийшла до нього на вулицю. Під час спілкування ОСОБА_1 в присутності дитини почав її ображати, обзивати із використанням нецензурної лайки, погрожував їй та штовхнув її. Також без її погодження забрав з собою дитину поїхавши з вказаного місця. Зазначила, що такими діями ОСОБА_1 вчинив відносно неї та дитини фіимчне та психологічне насильство та просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності (а.с. 4, 5).

Інформацію про подію зареєстровано інформацію по лінії 102 за зверненням ОСОБА_2 від 05.01.2025 р. о 16 год. 36 хв., за змістом якої ОСОБА_2 повідомила про вчинення 05.01.2025 р. о 16 год. 35 хв. щодо неї домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_1 , який їй погрожував та відібрав у неї без її згоди їх спільну дитину віком 1 рік 4 місяці (а.с. 2).

Також повторно про вказану подію зареєстровано інформацію по лінії 102 за зверненням ОСОБА_2 від 06.01.2025 р. о 13 год. 46 хв., за змістом якої ОСОБА_2 повідомила про вчинення 05.01.2025 р. близько 16 год. щодо неї та неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фізичного та психологічного насильства її чоловіком ОСОБА_1 (а.с. 3).

У даному випадку вказані відомості підтверджують зміст зазначеного у письмовій заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 про активну участь ОСОБА_1 у конфліктній ситуації, а також і сприйняття нею ( ОСОБА_2 ) як небезпечної та протиправної вказаної поведінки ОСОБА_1 , та намагання такі його дії припинити через звернення у поліцію.

У писмьових поясненнях від 06.01.2025 р. ОСОБА_1 зазначив між ним та його дружиною виник конфлікт, та після відмови дружини на його пропозицію піти на каву, він з дитиною поїхав до себе додому. Зазначив також, що дружина забороняла бачитись із дитиною.

Вказані відомості підтверджують те, що за вказних обставин поведінка ОСОБА_1 , його дії та висловлювання щодо потерпілої ОСОБА_1 мають ознаки домашнього насильства. На думку суду є очевидним, що вказані дії ОСОБА_1 спрямовані на самовільне відібрання дитини віком 1 рік 4 місяці та без погодження передання дитини матір`ю, з якою дитина постійно проживає - завдало потерпілій ОСОБА_2 , як матері, значних моральних переживань та психологічної шкоди через вказану ситуацію, створену саме вказаними умисними діями ОСОБА_1 , так і через образи та погрози, які їй висловлював останній.

Наведене спростовує доводи ОСОБА_1 про його невинуватість. Такі аргументи суд вважає помилковими, непідтвердженими, такими що не відповідають дійсним обставинам справи. Суд розцінює їх як спосіб захисту, з огляду на обрану позицію, та спрямовані на уникнення особи відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про допущені неточності при оформленні протокол, не означають того, що подія взагалі не мала місця чи про невинуватість ОСОБА_1 , як і не вказує на неправомірність вказаного протоколу. Такі можливі невідповідності є суто є формальними та усунуті шляхом перевірки інших зазначених вище документів навявних у справі щодо обставин події, які досліджені судом (див також. щодо формальних неточностей Постанова Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 826/10888/18).

Також зазначається, що суд не є засобом для сторін та не толерує зловживанням правами (див. також спр. ЄСПЛ "Пономарьов проти України від 03.04.2008 р., заява № 3236/03).

Крім того, враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 23.10.2024 р. по справі № 570/4967/24 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 9). Звернення ОСОБА_1 05.03.2025 р. до Рівненського апеляційного суду із апеляційною скаргою на вказану постанову суду І інстанції, із подальшим прийняттям апеляційним судом постанови від 27.03.2025 р. про повернення апеляційної скарги - не має наслідком неможливість чи заборону враховувати таку постанову у даній справі для кваліфікації "повторності" дій ОСОБА_1 .

Враховуючи положеня ст.ст. 33, 34 КУпАП, беручи до уваги особу правопорушника, який раніше, згідно матеріалів справи притягався до адміністративної відповідальності, його матеріальний стан, враховуючи обставини справи, наслідки події, ставлення ОСОБА_1 до таких наслідків на даний час, підлягає накледенню на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі визначеному санкцією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вирішує питання про стягнення судового збору згідно ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ч. 3 ст. 173-2, ст.ст. 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу та інших санкцій: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/ Рiвненськ.м.тг /21081100, Код отримувача(код за ЄДРПОУ): 38012494 Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Код банку отримувача (МФО): 899998 Рахунок отримувача: UA0017527, Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Реквізити для сплати судового збору: (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДПРОУ) 37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку(IBAN) UA0026001. Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що вдіповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.