справа № 179/347/25
провадження № 3/179/163/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року с-ще Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянки України, яка працює старшим інспектором режимно секретного сектору Самарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , як відповідальна особа за забезпечення режиму секретності відділу поліції № 1 Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, не виконувала покладені на неї функції щодо забезпечення охорони державної таємниці у відділенні поліції № 1, передбачені вимогами статті 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» та п. 41, 42, 44, 116 Порядку 939 та взятого на себе письмового зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці та свідомо не вживала заходи щодо забезпечення режиму секретності у відділенні поліції № 1 СР ВП відповідно до вимог режиму секретності за забезпеченням охорони державної таємниці в установі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Разом з матеріалами надана заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, з порушеннями, викладеними у протоколі згодна, у подальшому зобов`язується вказаних порушень не допускати.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату за сімейними обставинами.

Вирішуючи питання про відкладання розгляду справи та про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

За правилами статті 268 КУпАП справу про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення справи.

Так, ОСОБА_1 надана заява про перенесення розгляду справи на іншу дату за сімейними обставинами, однак заява не підтверджена доказами щодо поважних причин її неприбуття до суду.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ст. 212-2 КУпАП.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 2 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Справа надійшла до суду 21.03.2025 та була призначена на 02.04.2025, в подальшому відкладено розгляд справи на 09.04.2025. Часом вчинення правопорушення є період з 01.07.2024 по 14.01.2025, датою виявлення правопорушення 14.01.2025, таким чином 14.04.2025 спливають строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Учасники справ про адміністративні правопорушення наділені диспозитивними правами на звернення до суду з метою реалізації своїх прав, визначених Конституцією України та КУпАП. Серед різноманіття прав осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, визначають право особи на звернення до суду з метою відкладення судового розгляду. Реалізація даного права особою, що притягається до адміністративної відповідальності створює передумови для проміжного рішення суду про перенесення або відкладання судового розгляду (за наявності поважних обставин).

ОСОБА_1 була обізнана щодо складання відносно неї протоколу та повідомлена про час та місце розгляду справи, у клопотанні про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не зазначено про поважність причин її неявки та не надано доказів щодо поважних причин її неприбуття до суду, тому суд визнає її неявку неповажною.

Суд зазначає, що затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

За вказаних обставин, та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, що не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст. 212-2 КУпАП, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 1 ст. 277 КУпАП, та той факт, що 14.04.2025 спливають строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтями 1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені статтею 277 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно із ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 14.01.2025 було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Диспозиція п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» визначено терміни, які вживаються у такому значенні:

державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;

допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації;

доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень;

охорона державної таємниці комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Згідно ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

За вимогами ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом; не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України; виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом № 2 про адміністративне правопорушення від 14.01.2025;

- витягом з наказу № 797 о/с від 10.11.2023, згідно якого ОСОБА_1 переміщено на посаду старшого інспектора режимно секретного сектору Новомосковського районного відділу поліції;

- довідкою УСБУ в Дніпропетровській області, відповідно до якої ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 2 розпорядженням Управління СБУ у Дніпропетровської області від 13.07.2020 № 220д;

- витягом з наказу Новомосковського РВП ГУНП № 8д від 04.03.2021, яким надано доступ до державної таємниці ОСОБА_1 ;

- зобов`язанням громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, підписаним ОСОБА_1 04.03.2021;

- витягом з функціональних обов`язків від 16.09.2024 № 768 дск старшого інспектора режимно секретного сектору Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Пустовіт В.С., згідно якого ОСОБА_1 здійснює заходи щодо забезпечення режиму секретності, постійно здійснює контроль за їх дотриманням під час проведення усіх видів робіт з матеріальними носіями секретної інформації; вживає в установленому порядку необхідні заходи щодо дотримання секретного діловодства; перевіряє наявність усіх, без винятку матеріальних носіїв секретної інформації відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, контролює поводження з ними працівників в робочий і не робочий час; має допуск до державної таємниці за формою 2 та попереджена про відповідальність за порушення режиму секретності;

- витягом з наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 423 від 12.02.2024, згідно якого облік і зберігання секретних матеріалів, а також здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності у відділенні поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області покладено на ОСОБА_1 ;

- витягом з Порядку організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 № 939;

- витягом з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, в Самарівському районному відділі поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2025, яким виявлені факти порушення вимог Порядку № 939, які створюють загрозу витоку секретної інформації.

Оцінюючи вищевказані докази, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 п. 6 ст. 212-2 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 12.02.2024 № 423 «Про організацію режимно-секретної діяльності працівників РСО ГУНП», облік, зберігання секретних документів, а також здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності у відділенні поліції № 1 покладено на старшого інспектора режимно-секретного сектору СРВП капітана поліції ОСОБА_1 , яка призначена на посаду наказом від 10.11.2023 № 797о/с. Допуск до державної таємниці за формою 2 надано розпорядженням УСБУ у Дніпропетровській області від 13.07.2020 № 220д, доступ до державної таємниці надано наказом від 04.03.2021 № 8д.

При цьому, 04.03.2021 ОСОБА_1 взяла на себе письмове зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, у якому серед іншого зобов`язався виконувати вимоги режиму секретності, додержуватись інших вимог законодавства про державну таємницю та була поінформована про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Таким чином, відповідно до покладених обов`язків, ОСОБА_1 зобов`язана знати вимоги нормативно-правових актів України, постанов та інструкцій щодо забезпечення охорони держаної таємниці.

Управлінням СБУ у Дніпропетровській області, відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну таємницю», 14.01.2025 проведено спеціальну експертизу наявності умов необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, у СРВП та його структурних підрозділах.

Служба безпеки України є спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці та відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну таємницю» має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони держтаємниці.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про державну таємницю», Державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Надання дозволу здійснюється на підставі заявок державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій та результатів спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. З метою визначення наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, Служба безпеки України може створювати спеціальні експертні комісії, до складу яких включати фахівців державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій за погодженням з їх керівниками. Результати спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, оформляються відповідним актом.

Порядок надання, переоформлення, зупинення та поновлення дії або скасування дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, форма акта спеціальної експертизи, форма дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, та категорії режиму секретності встановлюються Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2019 №939 (Порядок-939).

Порядком-939 регламентовано процедуру отримання спеціального дозволу, в тому числі призначення органом СБУ спеціальної експертизи.

З огляду на вказане, наданий суду витяг з акту спеціальної експертизи, проведеної уповноваженою комісією у відповідності до вимог нормативно-правових актів, який містить висновок експертної комісії щодо виявлених порушень, є належним доказом по справі.

За результатами спеціальної експертизи, комісією Управління були виявлені порушення впровадженого режиму секретності, окремі з яких створюють загрози витоку секретної інформації, та які були створені, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 покладених на неї функцій щодо забезпечення охорони державної таємниці у відділенні поліції № 1, передбачених вимогами статті 21 Закону України та п.п. 41, 42, 44, 116, Порядку-939. Зокрема ОСОБА_1 не вживаються заходи для запобігання порушенням режиму секретності та їх негативним наслідкам, як наслідок:

-в особистому сейфі ОСОБА_1 № 12/1 зберігаються особисті металеві печатки від спецваліз з секретними документами співробітників відділення поліції № 1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , без її підпису про отримання цих печаток, що є порушенням вимог п. 42, 116 Порядку-939, та загрозою витоку секретної інформації, у зв`язку з можливістю несанкціонованого доступу ОСОБА_1 до секретних документів вказаних виконавців;

-у порушення вимог п. 263 Порядку-939, окремі спецвалізи не опечатані особистими номерними металевими печатками відповідальних за них осіб. Так, спецвалізи № 7 (відп. особа капітан поліції ОСОБА_10 ), яка повинна бути опечатана печаткою № 2611, № 11 (відп. особа капітан поліції ОСОБА_11 ), яка повинна бути опечатана печаткою № 1232, № 10 (відп. особа лейтенант поліції Городовиков О.О.), яка повинна бути опечатана печаткою № 1234, № 19 (відп. особа полковник поліції Нечепуренко Ю.О.), яка повинна бути опечатана печаткою № 1233, № 1 (відп. особа підполковник поліції Степанян А.Ю.), яка повинна бути опечатана печаткою № 1227, опечатані печаткою ОСОБА_1 № 2620. При цьому, жодних записів у журналі за формою 34 до Порядку-939 про розкриття зазначених спецваліз за відсутності відповідальної за них особи (№ 71нт від 04.01.2025) немає. Виявлений факт, вказує на можливість несанкціонованого доступу ОСОБА_1 до секретних документів, які зберігаються у вказаних спецвалізах, що є загрозою витоку секретної інформації;

-у порушення вимог п. 438 Порядку-939, ОСОБА_1 , не проводила раптові перевірки робочих місць виконавців секретних документів протягом 3 та 4 кварталів 2024 року, про що свідчить відсутність відповідних записів у її робочому зошиті № 1дск від 02.01.2024 (остання перевірка 01.05.2024). Виявлений факт створює загрозу витоку секретної інформації;

-у порушення вимог п.п. 5, 42.3 Порядку-939, план заходів охорони державної таємниці на 2024 рік (№ 47.1/76дск від 17.09.2024), який затверджений начальником відділення № 1, ОСОБА_1 не виконала у повному обсязі, зокрема, із 14 запланованих занять вимогам нормативних документів з питань охорони державної таємниці, з працівниками відділення поліції № 1, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, було проведено лише 2;

-у порушення вимог п. 253 Порядку-939, журнал обліку вхідних документів № 107дск від 08.01.2025, ОСОБА_1 веде з порушеннями, зокрема, колонка «підпис працівника РСО про повернення документа, дата» не заповнюється;

- у порушення вимог п. 255 Порядку-939, після закінчення 2024 року у журналі обліку підготовлених документів за формою згідно з додатком 36 до Порядку-939 (інв. № 79дск), ОСОБА_1 не зробила підсумковий запис про кількість взятих на облік секретних документів (пакетів) та використаних у журналі аркушів;

- у порушення вимог п. 360 Порядку-939, ОСОБА_1 зазначила на обкладинці справи № 234цт, яка розпочата 27.03.2024 та закінчена 10.07.2024, гриф секретності «Цілком таємно», проте будь які секретні документи до неї не долучені. Як наслідок, зазначена справа в акті загальної перевірки наявності секретних документів, справ та інших матеріальних носіїв секретної інформації (№ 14дск від 09.01.2025) була врахована, як наявний на зберіганні матеріальний носій секретної інформації.

- у порушення вимог п. 363 Порядку-939, ОСОБА_1 не долучила до закінчених томів секретних справ №№ 47.1-13, № 47.1.-03, засвідчені нею окремі аркуші з записами про кількість пронумерованих і прошитих у них аркушів;

- у порушення вимог п. 42 Порядку-939, ОСОБА_1 не веде та не контролює ведення внутрішніх описів секретних документів у секретних справах. Як наслідок, всупереч вимог п. 363 Порядку-939, долучені до номенклатурних справ №№ 47.1-03, яка розпочата 03.01.2025, 47.1-08, яка розпочата 01.01.2025, 47.1-09, яка розпочата 01.01.2025, 47.1-14, яка розпочата 08.01.2025, документи не внесені до їх внутрішніх описів за формою згідно з додатком 51 до Порядку-939.

ОСОБА_1 зобов`язана бути обізнаною з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці в установі, однак всупереч взятих на себе обов`язків щодо збереження режиму секретності громадянина України з доступом до державної таємниці та внаслідок порушення вимог ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та пунктів 41, 116, 117 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939, ОСОБА_1 не вживала заходів щодо забезпечення та належного контролю за охороною державної таємниці.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд приходить до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

В даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 212-2, ст. 283, 284, 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя А.О. Чорна