Справа № 350/177/25
Провадження № 33/4808/273/25
Категорія ч.1 ст.163-1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Ковтун Н.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить, 85 (вісімдесят п`ять) гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

ОСОБА_1 будучи директором ПП «Лісовий квартал», допустив порушення ведення податкового обліку, а саме завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 97487 грн., чим порушено п.14.1.36, п. 14.1 ст.14, п.189.1 ст. 189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. та Порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини, допустив невідповідність висновків, викладених в постанові суду, неправильно застосував норми матеріального права та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає, що протокол про адміністративні правопорушення не відповідає вимогам закону, зокрема ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не відображено суть адміністративного правопорушення, не зазначено об?єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, тобто не зазначено, які конкретні порушення ведення податкового обліку допущено, не зазначені конкретні дії чи бездіяльність, які б мали місце і потягли у порушенні чи нездійсненні передбачених законодавством правил ведення податкового обліку. А відображене у протоколі формулювання вчиненого правопорушення, як порушення п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.189.1 ст. 189, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, і є незрозумілим, тобто у ньому не викладено, які конкретно протиправні дії по порушенню порядку введення податкового обліку він вчинив, як посадова особа, не міститься конкретних даних, в чому саме полягає суть вчинених ним протиправних дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення, яка форма вини щодо таких дій.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги.

Зі змісту доводів захисника адвоката Ковтун Н.О. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє їй представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Ковтун Н.О. підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову судді необхідно скасувати та закрити провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 17 від 28.01.2025 року (а.с.1) головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Івано-Франківській області Матвіїшин Н.Б. за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ПП «Лісовий квартал» (7), юридична адреса: 77662, Івано-Франківська область, Рожнятівський район, смт Пеергунське, вул. Сагайдачного, буд. 140-В (акт перевірки від 27.01.2025 №1978/09-19-07-05/44247827), що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: порушення ведення податкового обліку, що в результаті призвело до: завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 97487 грн., в т.ч.: за листопада 2024 року 97487 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 Декларації за листопада 2024 р.) на суму 14656 грн., чим порушено пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, передбаченого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (із змінами та доповненнями).

Разом з тим, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені обставини за яких було вчинено правопорушення та які свідчать про завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, не зазначено місце та час вчинення правопорушення, спосіб його вчинення правопорушення та правові наслідки.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до діючого КУпАП відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП настає за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підставою для складання вказаного протоколу стали відомості, викладені в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Лісовий квартал», , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додатну вартість у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (а.с. 3-13).

При цьому, суд першої інстанції, допускаючи явну упередженість, не забезпечив справедливий розгляд провадження, не перевірив дані, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, обмежившись посиланням на результати документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додатну вартість у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які доводять правильність фактів, які були встановлені в результаті проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Разом з тим, результати проведення результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Лісовий квартал», , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додатну вартість у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету не можуть бути визнані беззаперечним доказом, який має наперед встановлену силу та дозволяє прийти до висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення без перевірки зазначених в ньому обставин.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє, поза розумним сумнівом, прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв