Справа № 727/3513/25
Провадження № 3/727/932/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025р. о 21:15 год. у м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 54, водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом марки Renault Logan державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому достовірно знаючи, що 04.10.2024 року за Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківській області (справа №13594) він був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 5 років, правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи; у судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причини неявки, суду не повідомив.

У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

До суду не надіслано жодного доказу (підтвердження) того, що ОСОБА_1 не мав можливості 07.04.2025р взяти участь у розгляді справи, та не надіслано жодного клопотання про відкладення розгляду справи. Не надіслано до суду і заперечень ОСОБА_2 щодо протоколу й зафіксованого порушення.

Отже, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов до наступного.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, а саме:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознаки означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Норма ч. 5 ст.126 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися,також, спеціальними Законами.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Органом поліції ОСОБА_1 інкримінується повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Отже, для встановлення події та складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП в даному випадку необхідно встановити факт повторного протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Судом встановлено, що 18.03.2025р. о 21:15 год. у м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 54, водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом марки Renault Logan державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому достовірно знаючи, що 04.10.2024 року за Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківській області (справа №13594) він був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 5 років, правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

Обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП настали в момент повторно протягом року керування ним транспортним засобом, як особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, що підтверджується змістом досліджених у судовому засіданні наступних доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 275247 від 18.03ю2025р.

- відеозаписом з нагрудних камер співробітників поліції від 18.03.2025, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016;

- довідками УПП у Чернівецькій області про не отримання ОСОБА_1 посвідчення водія; дані звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика»;

- витягом з інформаційного порталу Національної поліції про накладення відносно ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 5 років за Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківській області (справа №13594) (а.с. 3-11).

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами повторно протягом року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан: відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не працює, інвалідом не являється.

Обставин, що згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.23,24,33,34,35,124, 122-4,126, 276,279,280,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот)грн.00коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн.60коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Слободян Г.М.

.