Справа № 375/1845/24
Провадження № 3/375/375/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від батальйону №2 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2024 року близько 00 год 25 хв по вул. Івана Франка,13 у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT407 номерний знак НОМЕР_1 , та після зупинки працівниками поліції вживав алкогольні напої, чим порушив пп «а» п. 2.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Заліський Б.С. подав клопотання про закриття адміністративної справи, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністритивного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.130 КУпАП. Обгрунтувавши своє клопотання тим, що після повернення матеріалів після доопрацювання до матеріалів справи було додано довідку від 19.11.2024 року за підписом т.в.о. начальника відділення адмінпрактики батальйону про те, що працівниками поліції було складено протокол серії ЕПР1 №153894 за ч.4 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 та зазначено пункт правил 2.10 (є) ПДР. Згідно п.2.10. ПДР. п.п «є». У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). При цьому всі підпункти п.2.10 ПДР передбачають відповідальність водія у разі причетності до ДТП. В матеріалах справи будь-які докази причетності ОСОБА_1 до будьякого ДТП відсутні. Таким чином, на думку сторони захисту, працівники поліції невірно кваліфікували дії ОСОБА_1 , якщо припустити, що останній керував ТЗ. При цьому суд не вправі самостійно кваліфікувати дії особи, відшукувати, яку саме норму закону порушила та чи інша особа, оскільки в такому випадку втрачається дія принципу неупередженості та об`єктивності суду.

Також зазначає, що відеозаписи, які були витребувані постановою Рокитнянського районного суду про повернення матеріалів на доопрацювання від 01.11.2024 року попереднім складом суду, сторона захисту просить суд визнати як недопустимий доказ, оскільки в даному випадку суд, повертаючи матеріали на доопрацювання, фактично звернув увагу працівників поліції, які саме докази необхідно надати суду, чим проявив необ`єктивність у розгляді справи, перебравши на себе функції сторони обвинувачення, чим було порушено принцип безсторонності суду та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». З доводами сторони захисту погодився і Київський апеляційним суд у своїй постанові від 16 січня 2025 року, якою було скасовано постанову Рокитнянського районного суду від 17 грудня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, з переглянутого відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем. З переглянутих відеозаписів вбачається, що вдалині стоїть автомобіль з увімкненими габаритами, до нього під`їжджає автомобіль працівників поліції, після чого із водійського місця стоячого автомобіля вийшов чоловік та зайшов у своє подвір`я, потім повернувся знову до автомобіля. Як пояснив йому як своєму захиснику Іщенко С.М., він знаходився в салоні свого автомобіля біля свого подвір`я, коли побачив, що до нього їдуть працівники поліції з увімкненим проблисковим маячком, спочатку він вийшов з салону, оскільки на працівників поліції не звернув уваги, та пішов до подвір`я, але потім повернувся, бо працівники зупинилися біля його подвір`я. В салоні він сидів деякий час, йому не спалося, оскільки переніс декілька контузій на війні, в автомобілі слухав музику, нікуди ним не рухався, він його завжди на вулиці залишає на ніч. Під час спілкування з працівниками поліції можливо в чомусь і оговорив себе, проте вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає, до будь-якого ДТП не причетний. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої. Але до цього часу йому ніхто проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння не пропонував, до цього керування автомобілем він заперечував, щоб його зупиняли працівники поліції також заперечував. Весь час до цього моменту працівники поліції перевіряли документи ОСОБА_1 , вміст багажника автомобіля. Ознаки алкогольного сп`яніння працівник поліції назвав лише о 00:49 год. запису. Таким чином, на думку сторони захисту з відеозапису вбачається грубе порушення порядку проходження огляду на стан сп`яніння, передбаченого ч. 1 - 3 ст.266 КУпАП (якщо припустити, що ОСОБА_1 перед цим керував автомобілем).

Враховуючи, що відеозапис виконаний з порушенням Інструкції, затвердженої наказом МВС №1026 в частині початку виконання службових обов`язків по документуванню інкримінованого правопорушення, тобто фактично не зафіксовано факт керування транспортним засобом особою, якій інкримінується правопорушення, захист вважає, що даний відеозапис знову (з інших підстав) є недопустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП.

Захисник Заліський Б.С. в судовому засіданні клопотання підтримав та просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_2 , яка є співмешканкою ОСОБА_1 , повідомила, що 19 жовтня 2024 року о 10 годині вечора ОСОБА_3 пішов слухати музику в припаркований біля будинку автомобіль, а вона лягла відпочивати, потім побачила проблискові маячки патрульної поліції і вийшла на вулицю. Поліцейські почали перевіряти документи і стверджували, що ОСОБА_1 керував транспортрим засобом, однак ОСОБА_2 , цей факт спростовує, оскільки їй з будинку видно дорогу і автомобіль стояв. На запитання адвоката Заліського Б.С. чи вживав ОСОБА_3 ввечері алкогольні напої відповіла, що він був тверезий, щоб вживав алкогольні напої вона не бачила, сказала, що він нікуди не їздив.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

протоколом про адміністративне правопорушення;

поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 19.10.2024 року серії ЕПР1 № 153894 вбачається, що 19.10.2024 о 00 год 25 хв по вул. Івана Франка,13 у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT407 номерний знак НОМЕР_1 , та після зупинки працівниками поліції вживав алкогольні напої. Також було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук.

Факт керування транспортним засобом підтверджується даними файлу зафіксованого із застосуванням відеореєстратора патрульного автомобіля, та записаною копією на СD-диск 2/2 у файлі clip-2 о 00 год 25 хв. У цьому ж файлі зафіксовано і факт зупинки ОСОБА_1 саме працівниками поліції, шляхом ввімкнення на службовому автомобілі проблискових маячків червоного та синього кольору.

Відповідно до п. 8.9. Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

За таких обставин, суд не бере до уваги заперечення захисту, та пояснення свідка ОСОБА_2 у тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Факт вживання алкогольних напоїв після зупинки працівниками поліції підтверджується записом у файлі clip-0 на СD-диску 1/2 о 00 год 35 хв.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, суд до уваги не приймає, оскільки з відеозапису вбачається, а саме о 01 год 21 хв 33 сек, що ОСОБА_3 запитує у поліцейських, чи може він загнати транспотрий засіб у двір, на що працівник поліцїї повідомляє ОСОБА_1 що він не може керувати транспортним засобом, і оскільки транспортний засіб припаркований без порушень правил дорожнього руху, він може залишитися на місці. Суд зазначає, що та обставина, що у матеріалах справи відсутні записи про відсторонення особи від керування транспортним засобом, не впливає на встановлений факт вживання алкоголю ОСОБА_1 після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, та не може бути визнано безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що відеозаписи, які були витребувані постановою Рокитнянського районного суду про повернення матеріалів на доопрацювання від 01.11.2024 року попереднім складом суду, а саме clip - 1 на CD -диску 2/2, який не відтворювався, дублює запис події з бодікамери іншого поліцейського, який записаний як clip - 0 на CD -диску 1/2.

Відеозапис clip - 0 на CD -диску 1/2, з нагрудної камери працівника поліції не містить ознак переривання, відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітника поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відтак, доводи захисника ОСОБА_4 про порушення порядку фіксації адміністративного правопорушення є безпідставними.

Адміністративним правопорушенням, в розумінні частини 4 статті 130 КУпАП, є, зокрема, вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Санкцією частини 4 статті 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП України, суд не встановив.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП України, судом не встановлено.

Враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, суддя вважає, що ОСОБА_1 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.4ст.130 КУпАП України, а саме: у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника І необхідно стягнути судовий збір, в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись статтями 33, 40-1, частиною 4 статті 130, статтями 251, 256, 276- 279, 280, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Реквізити для сплати штрафу - (рахунок отримувача: UA0010001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Реквізити для сплати судового збору (рахунок отримувача: UA0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Відповідно статті 307 КУпАП, встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої службиза місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Олена Банах-Кокус

Дата набрання постановою законної сили _________________________

Строк пред`явлення постанови до виконання _______________________