Справа № 761/1828/24 Суддя в суді першої інст. - Голуб О.А.
Провадження № 33/824/1185/2024 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Горобівського І.Г.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є діючим військовослужбовцем НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 , 10.01.2024 о 12 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 97, керував транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога «КПН «КМНКЛ «Соціотерапія» водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Горобівський І.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи такі вимоги вказує, що суд першої інстанції розглянув справу необ`єктивно, без належної та всебічної оцінки всіх доказів у справі.

Так, зазначає, що незважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, помилково врахувавши довідку, яка підписана працівником поліції, який не складав протокол про адміністративне правопорушення, у довідці відсутнє уточнення щодо зміни фабули правопорушення, а також не надавши оцінку виправленням внесеним у протокол уже після його складання.

Вказує, що поліцейськими не названо жодної ознаки наркотичного сп`яніння, підстав вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння також не було, а тому останній не підлягав огляду на визначення стану сп`яніння, при цьому, звертає увагу на упереджене ставлення поліцейських до ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що раніше на нього уже було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що поліцейськими було порушено нормии ст. 266 КУпАП, оскільик ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з чим пропозиція пройти огляд в медичному закладі є незаконною.

Також, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, довідкою щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, складеної старшим інспектором з о/д відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП від 11.01.2024, рапортом інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 полку № 1 (ЗОПБ) УППу м. Києві ДПП від 17.01.2024, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 10.01.2024; відеозаписом з нагрудної камери, що міститься на DVD диску, який долучений до матеріалів адміністративної справи.

Зазначені докази, відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно розглянуто протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як дії ОСОБА_1 у протоколі було кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, є неспроможними, з огляду на таке.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 728779 дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Наявною в матеріалах справи довідкою щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, складеної старшим інспектором з о/д відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП, встановлено, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП, з тих підстав, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке вчинено 04.12.2022, тобто діяння, зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.01.2024 року, вчинено ОСОБА_1 після спливу річного строку, що вказує на відсутність такої обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не названо жодної ознаки наркотичного сп`яніння, а підстав вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння також не було, а тому останній не підлягав огляду на визначення стану сп`яніння, спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Посилання апеляційної скарги на упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає надуманими.

Доводи захисника про те, що поліцейськими було порушено норми ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними, з огляду на те, що працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки перебування у стані наркотичного сп`яніння, визначення якого на місці зупинки з використанням спеціальних приладів є неможливим.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками, викладеними у постанові суду про те, що відсутність в матеріалах справи документального підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливає на зміст та суть пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, вважаю, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР України, не спростовуються доводами апеляційної скарги захисника.

В той же час, постанова суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення є такою, що не грунтується на положеннях закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, місцевим судом визнано ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, що не узгоджується з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити в частині призначеного стягнення.

Вважати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один ) рік.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко