Справа № 375/567/25
Провадження № 3/375/676/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 ,

за частиною 3 статті 130, частиною 5 статті 126 та частиною 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2025 року близько 08 год 46 хв ОСОБА_1 перебуваючи у магазині "Фора", що знаходиться по вул. Першотравнева, 11, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області,таємно викрав з полиці магазину коньяк "Коблево" ординарний три зірки по 0,5 л , вартістю 160,5 грн без ПДВ.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 51 КУпАП.

Крім того, 16 лютого 2025 року близько 09 год 42 хв ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Заводська, 29, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом Geely CK з державним номерним знаком НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом. Вчинив правопорушення повторно протягом року. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2024 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП (справа № 357/3422/24) та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратине правопорушення серії ЕНА № 4084449 від 16.02.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст.126 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126 КУпАП.

Того ж дня, 16 лютого 2025 року близько 09 год 42 хв ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Заводська, 29, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом Geely CK з державним номерним знаком НОМЕР_1 ,в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 прилад ARLM-0298, результат тесту позитивний становить 0,72 проміле, тест № 1193. Правопорушенян вчинено повторно протягом року. Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 08.04.2024 справа № 375/1839/23.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовне засідання з`явився, свою вину у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП - визнав.

З приводу вчинення інших правопорушень зазначив, що з попереднім рішенням суду не погоджується, що був незаконно позбавлений права керування транспортним засобом, в звязку з неправомірними діями працівників поліції, які надали суду неправдиві покази.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушен, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 51 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме:

за частиною 1 стаття 51 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 329539 від 16.02.2025; довідка про вартість викраденого товару від 20.02.2025; заява ОСОБА_2 від 16.02.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.02.2025; рапорт працівника поліції А. Семеняченка від 16.02.2025; диск з відеозаписом зафіксованим на нагрудну відеокамеру працівників поліції.

Відповідно до вимог п. 2.1А ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме:

за частиною 5 статті 126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №248460 від 16.02.2025; довідку щодо кваліфікація адміністративного правопорушення від 17.02.2025; витяги з бази АРМОР щодо ОСОБА_1 ; копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2024; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі серії ЕНА №4084449 від 16.02.2025; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 248482 від 16.02.2025; копію направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 16.02.2025; копію роздруківки тесту Драгер № 1193 від 16.02.2025; копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копію розписки ОСОБА_1 від 16.02.2025; копію ропотру працівника поліції від 16.02.2025; диски з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративних протоколів, відповідають вимогам КУпАП.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 51КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленими у судовому засіданні.

Крім того, наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу від 16 лютого2025 року особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статті 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Рокитнянському районному суді Київської області за викликом. Зазначений протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень щодо його змісту, порядку оформлення тощо.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП відбулося відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини статті 126 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

Враховуючи загальні правила накладення стягнення, суд вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімуми доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Крім того, санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає конфіскацію транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до вимог ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Як вбачається з матеріалів адміністративного правопорушення на транспортний засіб марки Geely CK з державним номерним знаком НОМЕР_1 , відсутні документи належності власності ОСОБА_1 , а тому суддя вважає, що до ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Щодо ч. 3 ст. 130 КУпАП

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 248482 склдаеного 16.02.2025 приєднано:

довідку щодо кваліфікації адміністративного правопорушення від 17.02.2025; копія постанови судді Рокитнянського районного суду Київської області від 08.04.2024 справа №375/1839/23 (адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 130 КУпАП вчинено 18.10.2023); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.02.2025; роздруківка чеку "Драгер" від 16.02.2025 тест № 1201; копія акту огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; розписку ОСОБА_1 від 16.02.2025; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №248460 від 16.02.2025; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕПР № 4084449 від 16.02.2025; ропорт працівника поліції Семеняченка А. від 16.02.2025; рапорт ипрацівника поліції Зайцева В. від 16.02.2025 та 27.03.2025.

По суті справи щодо статті 130 КУпАП суд (суддя) зазначає наступне.

Статтею 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом частини 3 статті 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

За приписами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України наказом № 1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту - Інструкція №1452/735) огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У пункті 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 зазначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За приписами пункту 1 частини 7 статті 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) частина 1 статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до статті 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Суд (суддя) вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на те, що правопорушення вчинено особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

В якості доказу до матеріалів справи приєднано копію постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 08.04.2024 справа № 375/1839/23, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до довідки щодо кваліфікації адміністративного правопорушення від 17.02.2025, де вказано, що за попередніми частинами статті 130 КупАП вийшов термін для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому поліцейськими було допущено помилку при кваліфікації та склад правопорушення в діях ОСОБА_1 можна кваліфікувати як ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 05.03.2025 матеріали справи повернуто на дооформлення з підстав відсутності вірної кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Матеріали справи після дооформлення надійшли до суду 03.04.2025.

У рапотрі поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальойону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області ДПП В. Зайцева від 27.03.2025 зазначено що, при оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КупАП було допущено помилку, яка сталась у з`язку з нестабільною роботою планшетного пристрою, через поганий зв`язок мережі інтернет планшетний пристрій постійно припиняв роботу та перебував в очікуванні зв`язку. У зв`язку з чим слід вважати вірним кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП.

КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі.

У них, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За наведеного, порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та не зазначення у протоколі обов`язкового реквізиту - суті адміністративного правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У такому вигляді протокол не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.3 ст.130КУпАП.

З системного тлумачення ч.3 ст.130 КУпАП, кваліфікуючою ознакою відповідальності за цією статтею є саме дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу, який би вказував на вчинення зазначених вище та підтверджених матеріалами справи дій, за які ОСОБА_1 двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 130 КУпАП.

Слід зауважити, що в даному випадку словосполучення «двічі протягом року» слід розуміти як період в межах одного року з моменту вчинення дій, яким вже передували ті самі дії, за які особу було двічі піддано стягненню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до ст. 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) з-поміж іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», рішення від 20.09.2016, заява №926/08) Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП відсутні докази, які б свідчили проте, що останній двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, то з огляду на вказані позиції Європейського суду з прав людини суддя вважає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, усунення цих недоліків у протоколі суддею призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950), тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за частиною 1 статті 51 КУпАП та частиною 5 статті 126 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленими у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, ступінь вини, обставини, які пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, які її обтяжують, та з урахування того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є застосування до нього адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених в межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 130, 247, 251, 252, 266, 284,294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті51КУпАП та частиною 5 статті 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, в межах санкції передбаченої частиною 5 статті 126 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Реквізити для сплати штрафу - (рахунок отримувача: UA0010001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору (рахунок отримувача: UA0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин 1 статті 307 КУпАП, встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС