ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Марченка В.А. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 10.10.2024 року о 01 годині 49 хвилин в Донецькій області, м. Краматорську, вул. Академічна, біля буд. 47, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW X6, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилась. Велась відеофіксація на технічний пристрій Motorola Solutions VB 400 №472716. Від керування транспортним засобом водія було відсторонено.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а отже скоєне правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Марченко В.А. просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та без повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи. Вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки така підстава зупинки, як порушення комендантської години не передбачена чинним законодавством. Зазначає, що відмова від огляду була викликана побоюванням за життя своїх дітей, які перебували самі дома. Наголошує на відсутності підстав для вимоги проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 ніхто не виявляв, а відеозаписом підтверджується її адекватне спілкування з працівниками поліції, спокійна та врівноважена поведінка. Звертає увагу, що після закінчення комендантської години ОСОБА_1 самостійно звернулась до медичного закладу та пройшла огляд, за результатами якого у неї не виявлено алкогольного сп`яніння. Зауважує, що вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом. Просить врахувати, що на одноособовому утриманні ОСОБА_1 перебувають троє неповнолітніх дітей.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконала, що й призвело до вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 983278 від 10.10.2024 року, згідно якого 10.10.2024року о 01 годині 49 хвилин, в Донецькій області, м. Краматорську, вул. Академічна, біля буд. 47, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW X6, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом водія було відсторонено.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Рапортом інспектора взводу 2 роти 3 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області від 10.10.2025 року, відповідно до якого під час несення служби в нічний час з 09.10.2024 року на 10.10.2024 року, рухаючись квадратом патрулювання було помічено транспортний засіб BMW X6, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка порушила п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим військового стану», а саме порушення комендантської години. Під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення ступеню алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи у медичному закладі, на що остання відповіла відмовою. ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки і складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені у ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.

Протокол власноруч підписаний ОСОБА_1 , яка будь-яких зауважень у ньому не зазначила. Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Як убачається з долученого до протоколу відеозапису, службовий автомобіль рухається за транспортним засобом та подає йому світловий сигнал, який, згідно ПДР, зобов`язує водія автомобіля зупинитись. Транспортний засіб зупиняється, на місці водія знаходиться ОСОБА_1 . Під час перевірки документів працівники поліції вбачають у останньої ознаки алкогольного сп`яніння та висувають законну вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу посилання в апеляційній скарзі на безпідставну зупинку транспортного засобу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Враховуючи, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинений о 01 годині 49 хвилин, тобто під час дії комендантської години, доводи апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу на увагу не заслуговують.

Незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність вимоги працівників поліції про проходження огляду у зв`язку з відсутністю ознак сп`яніння також не заслуговують на увагу, оскільки виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відмова від проходження огляду була зумовлена побоюванням за життя дітей, які перебували самі дома, апеляційний суд не приймає, оскільки під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не згадувала про дітей, які залишились самі вдома.

Твердження про відсутність у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком, не можуть бути взяті до уваги, оскільки протокол складено за відмову від проходження огляду. Крім того, огляд, на який посилається захисник, проведений поза межами двох годин, як встановлено вимогами Інструкції.

Стосовно прохання врахувати те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває троє неповнолітніх дітей апеляційний суд зазначає наступне.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Марченка В.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя