Справа № 442/254/25 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю. С.
Провадження № 33/811/436/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю законного представника потерпілих ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області від 05 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 к. в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, ідентифікаційний код отримувача 37993783; рахунок отримувача UA0026001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код установи банку 899998, код бюджетної класифікації 22030106).

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 06.01.2025 близько 14:45 год. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дітей гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме нецензурно виражався у їх присутності, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілим.

Дії ОСОБА_2 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_6 06.01.2025 року заподіяв психологічне насильство щодо своїх неповнолітніх дітей та заподіяв їм шкоду.

Акцентує увагу на тому, що у протоколі не вказано в чому була заподіяна шкода психологічному здоров`ю дітей.

Вказує, що між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом останніх трьох місяців постійно виникають конфлікти, які умисно провокує ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_9 умисно принижує ОСОБА_10 перед дітьми, провокує його на постійні скандали, б`є його.

Звертає увагу на те, що покази дітей не можна розцінювати як об`єктивні та достовірні джерела доказів, оскільки у даному конфлікті діти налаштовані мамою ОСОБА_8 проти батька.

Зазначає, що безпідставними є посилання суду на відеозапис IMG4758.MOV на USB флеш-диску SP 16 Gb, оскільки цей відеозапис не був долучений до матеріалів справи як доказ.

Вказує, що судом не враховано письмові пояснення ОСОБА_10 , згідно з якими 06.01.2025 у нього з дружиною виник конфлікт, під час якого вона його принижувала, називала тусовщиком, через що він накричав на неї, щоб вона його так не називала в присутності дітей, на що дружина вдарила в обличчя.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Заслухавши думку законного представника потерпілих ОСОБА_1 , яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_2 викладену в апеляційній скарзі, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколом про адміністративне правопорушення ЄО384 Серія ВАВ № 023699 від 06.01.2025, згідно якого ОСОБА_2 06.01.2025 близько 14:45 год. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дітей гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме нецензурно виражався у їх присутності, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілим;

- заявою та письмовими пояснення ОСОБА_1 , згідно з якими 06.01.2025 близько 15:00 год. в АДРЕСА_2 її чоловік в ході конфлікту наніс їй тілесні ушкодження по спині, свідками даної події були їх діти: ОСОБА_5 (17 років), ОСОБА_4 (13 років), ОСОБА_3 (11 років);

- письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_5 , згідно з якими 06.01.2025 близько 14:45 год. в АДРЕСА_2 вони з сестрою та матір`ю перебували у кімнаті та переглядали серіал. В цей час до них у кімнату зайшов батько ОСОБА_2 та між батьком та матір`ю виникла розмова про подальше проживання разом, так як у матері є намір розлучитись. Коли мама відповіла батьку, що наміру разом проживати у неї немає, тоді батько розізлився і зі злості вдарив рукою об шафу, а пізніше взяв паперову коробку від взуття та вдарив нею маму по плечу. В цей час мама разом з ними лежала на ліжку. Діями батька вони були налякані. Після цього обатько з кімнати вийшов, а ОСОБА_3 попросила у мами зробити їй чай. Коли мама пішла на кухню, яка знаходиться на першому поверсі, вона почула крики, нецензурні слова зі сторони батька в адресу матері, штовханину, шарпання та кричав, щоб мама виходила з будинку. ОСОБА_3 почала кричати на батька, щоб він заспокоївся. Від побаченого їй запаморочилось і підкосились ноги і вона впала на підлогу. Через деякий час вони з матір`ю піднялись у її кімнату, а батько пішов слідом за ними, де у кімнаті також ображав маму нецензурними словами, на зауваження ОСОБА_3 не реагував;

- письмовими поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , згідно з якими 06.01.2025 у нього з дружиною виник конфлікт, під час якого вона його принижувала, називала тусовщиком та сучим сином, через що він накричав на неї, щоб вона його так не називала в присутності дітей, на що дружина вдарила його в обличчя, а він, що її вгамувати, обняв, та намагався вивести з дому, дружина з пручалась;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серія АА № 340540 від 06.01.2025;

- формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні 27.02.2025 дала показання, що вони 06.01.2025 лежали на дивані і дивилися серіал. Прийшов тато і почав питати після чого почалися крики. Тато вдарив кулаком по шафі, кричав, вдарив маму взуттєвою коробкою між шиєю і плечем. Потім крики продовжилися на першому поверсі, вона налякалася і почала кричати на тата: „Що ти робиш?. Від побаченого вона почала втрачати свідомість. На запитання судді відповіла, що чула ненормативну лексику зі сторони тата на адресу мами;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні 27.02.2025 дала показання, що вони сиділи в кімнаті на ліжку. Прийшов тато і був скандал. Тато вдарив маму порожньою коробкою від кросівок між шиєю і плечем. Чула, що внизу тато кричав. В коридор вона не спускалася, чула скандал з верхнього поверху. Вона не бачила, що там було, прийшла пізніше. Старша сестра сказала їй, що втратила свідомість. На запитання судді відповіла, що чула ненормативну лексику зі сторони тата на адресу мами. На запитання ОСОБА_11 відповіла, що мама не говорила про нього образливих слів;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_3 , який в судовому засіданні 27.02.2025 дав показання, що був з батьком, потім батько вийшов і були крики. На запитання судді відповів, що чув ненормативну лексику зі сторони тата на адресу мами;

- відеозаписом IMG4758.MOV на USB флеш-диску SP 16 Gb, на якому неповнолітня ОСОБА_5 веде відеозйомку на мобільний телефон та спускається сходами в будинку на перший поверх. В цей час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сваряться між собою, ОСОБА_2 тягне за руку ОСОБА_1 , яка чинить супротив. Внаслідок боротьби ОСОБА_1 опиняється на підлозі. Діти кричать та питають: „Що ти робиш?.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_6 06.01.2025 року заподіяв психологічне насильство щодо своїх неповнолітніх дітей та заподіяв їм шкоду, не знайшли свого підтвердження та є лише суб`єктивним сприйняттям правопорушником обставин події.

Враховуючи викладене, аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що обставини домашнього насильства, які описані у ньому, дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, зміст протоколу відповідає диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони ні окремо, ні в сукупності, не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а тому не можуть слугувати підставами для його скасування.

Апеляційний суд враховує і те, що докази наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_2 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області від 05 березня 2025 року, щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області від 05 березня 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк