Справа № 527/850/25
провадження № 3/527/541/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Свістєльнік Ю.М. за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине справу, яка надійшла 13 березня 2025 року від Відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Кирияківка Глобинського району Полтавської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 (інші відомості про особу суду не відомі),-

за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 04 березня 2025 року об 11 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушенні визнала частково, пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 вісім років хворіє, всю роботу по господарству вона виконує сама, в той день між ними сталася сварка, так як вона перенервувала.

Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

У судову засіданні було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 399340 від 04 березня 2025 року; рапорт від 04 березня 2025 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04 березня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 04 березня 2025 року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04 березня 2025 року; відеозапис фіксації вчинення адміністративного правопорушення та інші матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Так, відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» унормовано, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Таким чином, з аналізу наведених вище положень убачається, що обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення у вигляді завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, або ж наявності реальної можливості завдання названої шкоди.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 399340 ОСОБА_1 ставилось у вину те, що вона 04 березня 2025 року об 11 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала нецензурною лайкою.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено, чи була завдана шкода фізичному, психічному здоров`ю потерпілого внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , що позбавляє також можливості дійти висновку, якого саме характеру було спричинено насильство потерпілій при тому, що під домашнє насильство психологічного характеру, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілої особи.

Тобто, викладена в протоколі фабула в порушення вимог ч.1ст.256 КУпАП не містить обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підлягають доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП.

Тобто, складений у такий спосіб протокол щодо ОСОБА_1 завчасно унеможливлює притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини не утворюють складу даного правопорушення, навіть за умови їх підтвердження іншими доказами по справі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні не доведено складу правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважаю адміністративне провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 278, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю. М. Свістєльнік