Номер провадження 33/816/398/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бєломар К.О. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 11 листопада 2024 року о 15 год. 14 хв. в м.Суми по вул.Кринична б.2/2 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість, неприродна блідість. Від проходження огляду в установленому законом порядку, на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а саме КНП СОР «ОКМЦСНЗ» - водій відмовився. Своїми діями порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Бєломар К.О. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2024 року, постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, .

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 була незаконною, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно останнього стосується порушень, які жодним чином не можна виявити дистанційно, до зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія та спілкування з ним. До того ж формулювання у протоколі - дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, неприродна блідість, є припущенням та оціночним судженням, яке не свідчить про перебування особи саме у стані сп`яніння, при тому, що ОСОБА_1 є інвалідом III групи, має аутоімунне захворювання, і ознаки, які були встановлені у нього працівниками поліції, пов`язані саме з цим захворюванням.

Крім того, апелянт зауважує, що той факт, що ОСОБА_1 категорично був проти проходження огляду, не відповідає дійсності та спростовується невідкладними обставинами, про які вказано у протоколі, крім того, останній самостійно виконав вимоги направлення на огляд, пройшов його у КП СОР «ОКМЦСНЗ» за результатом якого лікар склав Висновок №2185.

Що стосується відеозапису, то як вказує захисник, його створено на невідомий технічний пристрій, справжність даного доказу не засвідчена електронним цифровим підписом, у протоколі про адміністративне правопорушення дані щодо нього відсутні, що свідчить про неналежне формування та документування доказів адміністративного правопорушення.

На думку захисника, з врахуванням того, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали даної справи не містять, провадження у справі підлягає закриттю.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду апелянт - адвокат Бєломар К.О. була повідомлена належним чином, однак, до його початку подала до суду заяву в якій просила провести судове засідання без її участі і щодо зазначеного її підзахисний ОСОБА_1 не заперечував і, також, подав заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності його захисника. А тому, заслухавши доповідь щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої його захисником апеляційної скарги, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог Закону, суддя суду першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов з врахуванням зібраних у даній справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення від 11 листопада 2024 року серії ЕПР1 № 171232, направлення на огляд водіїв з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, довідки від 12 листопада 2024 року, з якої вбачається, що останній має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2012 року та відеозапису, який було долучені працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

На спростовування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, і ставити під сумнів їх належність та допустимість підстави відсутні.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що відеозапис, який був врахований суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, був проглянутий і апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, і його даними підтверджується як керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і відмова останнього на пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

При цьому, на спростовування апеляційних доводів, апеляційний суд зауважує, що зупинка автомобіля під керуванням працівників поліції відбулась у зв`язку з тим, що його державний номерний знак у відповідній базі був відсутній, а також з метою здійснення поверхневої перевірки вказаного транспортного засобу, що передбачено ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», про що і було повідомлено ОСОБА_1 за його запитання щодо підстав для такої зупинки. Під час спілкування з водієм, працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, крім того, було встановлено і те, що ОСОБА_1 є особою, яка вживає наркотичні засоби, що і стало підставою для пропозиції пройти огляд на виявлення такого стану у медичному закладі, на що останній спочатку погодився, а потім відмовився, посилаючись на відсутність для цього часу. Працівник поліції повідомив, що за таку відмову буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ще раз запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікарні та здати біосередовище, з вказівкою на те, що це багато часу не займе, проте, останній проходити таку процедуру не забажав і остаточно відмовився від проходження такого огляду. Саме зазначене і стало підставою для складання працівником поліції відносно ОСОБА_1 протоколу за порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом не було встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з останнім, працівниками поліції було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735, що б вказувало на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений відносно нього незаконно чи безпідставно.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваного рішення не можна вважати належним та допустимим доказом, з посиланням на те, що він не засвідчений електронним підписом та не оформлений належним чином, оскільки не вказано жодних відомості про технічний засіб, то вони спростовуються змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відображені дані відеореєстраторів та нагрудних камер, за допомогою яких вказаний відеозапис було здійснено.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів, зокрема, отриманих за допомогою технічних засобів відеозапису, з використанням електронного цифрового підпису.

Також, на спростовування доводів апелянта щодо самозвернення ОСОБА_1 до лікарні та проходження огляду, апеляційний суд зауважує, що протокол був складений відносно останнього не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а саме за відмову від проходження огляду на виявлення такого стану, при тому, що як водій, відповідно до п. 2.5 ПДР, він не мав право, а був зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти такий огляд.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність складання протоколу та відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду таких обставин встановлено не було.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм вірної правової оцінки, і підстави для закриття провадження за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, на що зауважує апелянт, у даному випадку відсутні.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Бєломар К.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.