ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6558/24 Головуючий суддя І інстанції Васильєва Н. М.
Провадження № 33/818/233/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

секретаря Шевченко Д.В.,

захисників Канделакі В.М., Патрелюка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами захисників Шматько Т.М. та Канделакі В.М. на постанову судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що 21 вересня 2024 року о 01-35 год. в м. Харкові, вул. Полтавський шлях, буд. 117, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest та у КНП ХОР ОНКЛ водій відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисники Шматько Т.М. та Канделакі В.М. просять оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Вказують, що транспортний засіб було зупинено безпричинно, жодних підстав для зупинки працівники поліції не зазначили, о тому ОСОБА_1 не була зобов`язана виконувати подальші вимоги поліцейських.

Рапорт поліцейського не є доказом та відповідно посилатись на нього як на підтвердження вини ОСОБА_1 не можна.

Наголошують, що внаслідок неналежного повідомлення сторони захисту про час та місце судового розгляду, були позбавлені можливості надати пояснення та заявити клопотання про допит свідків.

Просять допитати працівників поліції в суді апеляційної інстанції для надання пояснень щодо зокрема підстав для зупинки транспортного засобу.

На адресу Харківського апеляційного суду також надійшли пояснення ОСОБА_1 , в яких вона пояснила наступне

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить такого складу, як «керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння». Для належної кваліфікації має значення виключно керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що може підтверджуватись виключно висновком лікаря.

Відповідно до сталої судової практики у справах про адміністративні делікти протокол про адміністративне правопорушення, окремо від інших доказів у справі, не може бути визнаний належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Аналіз наявних у матеріалах справи двох відеозаписів свідчить, що на них зафіксовано процес мого спілкування з поліцейськими на місці події. Зазначеними доказами повністю спростовуються доводи поліцейських щодо наявності в мене будь-яких ознак алкогольного сп`яніння.

Так на обох відеозаписах зафіксовано відсутність у мене таких ознак, як порушення мови та виражене тремтіння пальців рук. Під час спілкування видно, що я маю рівну, розбірливу та чітку мову, аргументовано висловлюю свої заперечення щодо причин зупинки та свої міркування щодо неправомірних дій поліцейських. У цей час я тримаю у руках мобільний телефон та спілкується за ним розбірливо, чітко, без заминок.

Щодо такої ознаки, як «запах алкоголю з порожнини рота» необхідно зазначити, що наявні відеозаписи не дають об`єктивної можливості встановити або заперечити її наявність або відсутність у мене.

З цього приводу необхідно звернути увагу, що на 11 хв. 38 сек. відеозапису поліцейський, який знаходиться у патрульному автомобілі на питання свого напарника, чи присутній у мене запаху алкоголю з порожнини рота чітко промовляє: «Зараз вона сяде в машину (тобто ОСОБА_1 ) то все буде понятно».

Зазначена фраза свідчить, що працівники поліції до кінця невпевнені щодо безсумнівної наявності у мене такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини роту та зловживаючи своїми повноваженнями психологічно тиснуть на мене з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без обов`язкової наявності ознак алкогольного сп`яніння.

Фабулою адміністративного протоколу та матеріалами справи не підтверджений факт проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів або моєї відмови від такого проходження. За таких обставин відсутність проведеного огляду або відсутність моєї незгоди з його результатами, або відсутність моєї відмови від його проходження свідчить про протиправність прийнятою у подальшому вимоги поліцейського про направлення мене до закладу охорони здоров`я.

Незважаючи на наявну вимогу з мого боку, пройти даний огляд саме на місці без направлення до медичного закладу, зважаючи на пізній час доби (01-35 год), обстріли м. Харкова та побоювання щодо залишення без догляду транспортного засобу з речами посеред дороги, поліцейський ОСОБА_2 у спілкуванні зі мною почав схиляти мене до підкорення проїхати саме на їх патрульному автомобілі до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду.

Поліцейський ОСОБА_2 усвідомлюючи попередньо висловлене моє бажання пройти огляд на місці, розуміючи про мої хвилювання щодо збереження вночі транспортного засобу та речей, відверто починає тиснути на мене та пропонує лише єдиний варіант проходження огляду - у закладі охорони здоров`я, позбавлявши мене можливості пройти огляд на місці.

Складений поліцейськими та долучений до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у будь- якому разі не може свідчити про перебування мене у стані алкогольного сп`яніння або доводити її винуватість у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення (21.09.2025 02-03 год.), у встановлений законодавством спосіб рішення про направлення мене до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не приймалось та процесуально не оформлювалось. Направлення для проведення огляду було складено поліцейським Науменко Д.І. вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення та не доводилось мені до відома та не вручалось.

Також відеозаписи підтверджують

-відсутність у мене ознак сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук);

-мою вимогу до поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів на місці зупинки;

-відмову інспектора Науменко Д.І. пройти огляд на місці зупинки у зв`язку з відсутністю у поліцейських спеціальних технічних засобів;

-складання поліцейським ОСОБА_2 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення та зазначення у направленні невірного часу складання, з метою штучно створити доказову базу;

відмову поліцейського ОСОБА_2 ознайомити мене з оформленим направленням та вручення його направлення для проходження огляду у закладі охорони здоров`я

Строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, з огляду на те, що апелянт довів поважність пропуску строку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисників, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 21 вересня 2024 року о 01-35 год. в м. Харкові, вул. Полтавський шлях, буд. 117, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Hyundai Ioniq д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest та у КНП ХОР ОНКЛ водій відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис було досліджено апеляційним судом безпосередньо під час судового засідання.

З відеозапису вбачається події, які відбувалися 21 вересня 2024 року, патрульні поліцейськими в складі екіпажу під час дії комендантської години було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ..

Інспектор поліції, під час спілкування з водієм, помітив у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.

Крім того, в автомобілі знаходились пляшки з алкоголем.

Поліцейський повідомив водієві про наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував водієві пройти огляд на місці або в разі відмови у закладі охорони здоров`я.

Водієві були чітко роз`яснені його права та відповідно наслідки відмови, на що водій повідомила що огляд проходити в будь якій формі відмовляється.

Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі.

У інспектора був відсутній драгер, проте він декілька раз повідомив ОСОБА_1 , що колеги його підвезуть, а тому водій має визначитись або проходити огляд на місці зупинки або слід прямувати разом з поліцейськими до лікаря в заклад охорони здоров`я.

Проте водій відмовилась від проходження огляду в будь якій формі.

Дійсно на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомила працівників поліції, що вона їде з речами і готова пройти огляд у лікаря, з однією умовою вона має прослідувати до закладу на своєму автомобілі за кермом.

Апеляційний суд наголошує на тому, що така форма, начеб то погодження з проведенням огляду, є неправомірною, оскільки в разі виникнення підозри у тому, що водій перебуває в стані будь якого сп`яніння, працівник поліції не може допустити водія до керування транспортним засобом, до того моменту поки не буде з`ясовано відсутність такого стану у водія.

Вказані правила закріплені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України09.11.2015 № 1452/735.

При цьому водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте ОСОБА_1 категорично відмовилась виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій порушила п.2.5 ПДР України.

Належить зазначити, що ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані алкогольного сп`яніння, ці обставини не встановлені.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відеофайлі.

Окрім вказаного, сторона захисту в своїх апеляційних скаргах посилається на обставини, які на їх думку обмежували ОСОБА_1 у проходженні відповідного огляду, зокрема захисники посилаються на те що події відбувались під час комендантської години, в автомобілі ОСОБА_1 були її власні речі та вона турбувалась про свої речі та транспортний засіб, в разі залишення їх без догляду.

Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення.

Дії особи в такому випадку мають бути направлені на усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в цій обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Таким чином, однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

З відеозапису, відомостей апеляційних скарг та пояснень ОСОБА_1 не вбачається стану крайньої необхідності у останньої.

Посилання на обстріл у місті, пошкодження житла ОСОБА_1 є суттєвими відомостями, проте суду незрозуміло, яку саме реальну шкоду ОСОБА_1 мала намір відвернути, якими діями, кому саме загрожувала небезпека і яким чином саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння могла усунути реальну шкоду.

Вказані відомості є визначальними проте сторона захисту суду їх не надала, а отже апеляційний суд не вбачає стану крайньої необхідності у ОСОБА_1 .

Крім того, за вказаних у цьому рішенні обставин, зібраних доказів, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про необхідність виклику та допиту працівників поліції.

В матеріалах справи наявні вичерпні відомості про події 21 вересня 2024 року, зокрема відеозапис, а тому допит інспекторів є зайвим.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.

Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

Крім того, водій або її захисники не були позбавлені можливості оскаржити дії патрульного до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційні скарги захисників Шматько Т.М. та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін..

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева