ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., з участю секретаря судових засідань Багдасарової Л.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мулявки О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0019779 від 27.02.2025, ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Mercedes Benz», р.н. НОМЕР_1 о 13 годині 35 хвилин здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «UA-PL» без відповідної ліцензії під час надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів легковим автомобілем на замовлення в порушення п.24 ст.7 закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідальність за що передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив та пояснив, що господарську діяльність не проводить, 27.02.2025 дійсно безкоштовно перевозив своїх друзів до Республіки Польща, проте, його автомобіль був зупинений працівниками Укртрансбезпеки. На місці він усно давав аналогічні пояснення інспектору, проте їх не було взято до уваги та складено протокол про адміністративне правопорушення. Від надання письмових пояснень 27.02.2025 він відмовився і на місці їх не надавав. Звідки взялися його письмові пояснення, які були долучені до протоколу він не знає, стверджував, що їх він не підписував.

Захисник підтримав в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , окремо надав суду письмові заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями КУпАП формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення КУпАП, які передбачають відповідальність за дане правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у провадженні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до спеціального законодавства, що регулює процедуру обов`язкового отримання ліцензії, в даному випадку на перевезення пасажирів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.ст.3, 42 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Стаття 14.1.36 Податкового кодексу України передбачає, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Також, варто зауважити, що незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично. Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (ст. 58 ГК України). За відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарської діяльності у розумінні статті 164 КУпАП, слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

У відповідності до законодавства України, діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, які підпадають під дії цього закону, тобто вчинення 3 і більш разів.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначене особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно ч.2 ст.19 ГК України, суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п.п. 2, 3 ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», здобувач ліцензії - суб`єкт господарювання, який звернувся в установленому законодавством порядку до органу ліцензування із заявою про отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; ліцензіат - суб`єкт господарювання, який має ліцензію.

Тобто ліцензія надається лише зареєстрованому у встановленому порядку суб`єкту підприємницької діяльності, а не фізичній особі, яка не здійснює підприємницької діяльності.

Отже, у контексті даної справи ліцензуванню підлягає здійснення зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності, спрямованої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер і виражається у систематичних перевезеннях пасажирів автомобільним транспортом.

У той же час у протоколі № 0019779 від 27.02.2025 при викладі обставин вчинення правопорушення відображено факт перевезення людей, що мав місце 27.02.2025 о 13 год. 35 хв., а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Сам одиничний факт не утворює складу господарської діяльності, а отже правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Матеріали справи не містять жодних інших доказів які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності, отримання від такої діяльності прибутку, тож фактично докази провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання відсутні.

У протоколі про адміністративне правопорушення у повній мірі не викладено фактичних обставин правопорушення, зокрема не вказано чи існувала регулярність такої діяльності та взагалі чи була така діяльність, що давало би підстави для оцінки діяльності ОСОБА_1 як підприємницької та систематичної.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів отримання ОСОБА_1 будь-якого доходу. Інспектором не відібрані пояснення у жодного із пасажирів ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення містить застереження про те, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, однак до матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.02.2025, оригінальність яких він заперечив. Долучений до справи відеозапис події від 27.02.2025 є підтвердженням того, що цього дня ОСОБА_1 письмових пояснень не надавав, у зв`язку з цим суд не приймає письмові пояснення ОСОБА_1 як допустимий доказ у справі.

Відеозапис містить фрагмент із усними поясненнями невстановленої особи жіночої статі, яка сиділа на місці пасажира автомобіля ОСОБА_1 про те, що переїзд до Республіки Польща на автомобілі не є дорожчим, а ніж автобусом та коштує близько 250 злотих. Проте суд не вважає ці пояснення належним і допустимим доказом у справі, оскільки: 1. вони не були належним чином задокументовані; 2. відібрані у невстановленої особи; 3. жодним чином не є підтвердженням того, що ця жінка платила будь-які кошти саме ОСОБА_1 , і саме за перевезення. Іншого доказового значення відеозапис не містить.

Отже, належних та допустимих доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у здійсненні 27.02.2025 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому на підставі п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 164, 247, 265, 280, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ігор ВІТЕР