ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Форкош Е.Р., прокурора Лемака Р.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Штефанюка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Штефанюка І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 1700 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 3400 грн.

У відповідності до ст. 36 КУпАП призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Так, до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надішли матеріали справи про адміністративне правопорушення за №308/15617/23 (провадження №3/308/7472/23), №308/15618/23 (провадження №3/308/7473/23) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, які об`єднані в одне провадження з присвоєним єдиним номером справи №308/15617/23 (провадження №3/308/7472/23).

Згідно постанови суду та з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №202 від 12.09.2023, ОСОБА_1 обіймаючи посаду депутата VIII скликання Ужгородської міської ради, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, керуючись приватним немайновим інтересом, 30.08.2023 на пленарному засіданні чергової XXIII сесії Ужгородської міської ради VIII скликання прийняла участь у розгляді проекту рішення щодо обрання себе головою постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності та не повідомила Ужгородську міську раду про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №203 від 12.09.2023, ОСОБА_1 обіймаючи посаду депутата VIII скликання Ужгородської міської ради, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, керуючись приватним немайновим інтересом, 30.08.2023 на пленарному засіданні чергової XXIII сесії Ужгородської міської ради VIII скликання всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, вчинила дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме проголосувала за обрання себе головою постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Штефанюк І.М. подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що у діях його підзахисної відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. В обґрунтування цього стверджує, що місцевий суд залишив поза увагою те, що реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній. що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Апелянт вважає, що матеріалами справи не доведено наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення; існування у ОСОБА_1 приватного інтересу; наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересу; на наявність прямого і безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між приватним інтересом ОСОБА_1 та вчиненням нею діянь або прийняттям рішення під час голосування за обрання себе головою постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності. Наявні у матеріалах справи протоколи не містять основоположних фактів та не доводить їх взаємозв`язок. Апелянт просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Штефанюка І.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора Лемака Р.В., який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Таким чином, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

За ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

А частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, зокрема у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» дано визначення термінів потенційний та реальний конфлікт інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» дає підстави констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

У даній категорії справ про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією однією з обов`язкових умов є доведення наявності факту «приватного інтересу», який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений.

Щодо наявності у ОСОБА_1 «приватного інтересу», як встановлено, - то вона самостійно не проявляла інтерес стати головою постійної комісії, її кандидатуру запропонували уповноважені особи депутатських фракцій та груп міської ради, звернувшись з відповідною письмовою заявою.

Слід звернути увагу на те, що 30.08.2022 року відбулася сесія міської ради, де п.1 розглядалося питання щодо виходу депутата ОСОБА_1 з складу постійної комісії з питань соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів, оподаткування, інвестиційної та регуляторної політики, а п.2 одночасне введення її до складу постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності на посаду голови постійної комісії (що підтверджується доказами на електронних носіях: офіційний сайт Ужгородської міської ради пп.рз://гас1а-uzhgorod.gov.ua/). За прийняття рішення проголосувало 30 депутатів, у тому числі і ОСОБА_1 , адже вона мала підтвердити згоду на виведення зі складу однієї комісії та перехід до складу іншої постійної комісії.

ОСОБА_1 , набувши повноваження депутата Ужгородської міської ради, виконувала свій громадський обов`язок по забезпеченню дотримання прав та законних інтересів її виборців, членів територіальної громади. Такі дії ОСОБА_1 не узгоджуються з поняттям «приватного інтересу».

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Умисність дій ОСОБА_1 теж не підтверджується жодними доказами, що наявні у справі. При виникненні реального чи потенційного конфлікту інтересів під час голосування за прийняття рішень ОСОБА_1 повідомляла головуючого сесії Ужгородської міської ради. Про що свідчать записи у журналі реєстрації повідомлень про конфлікти інтересів депутатів Ужгородської міської ради.

Крім того, органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не наведено фактів будь-яких протиправних дій чи бездіяльності, всупереч законодавству, фактів спонукання колег до прийняття неправомірних рішень у власних інтересах чи в інтересах третіх осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, що свідчать:

- про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення;

- про існування у ОСОБА_1 приватного інтересу;

- про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, як суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями;

- про прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між приватним інтересом ОСОБА_1 та вчиненням нею дії або прийняттям рішення під час голосуванні за обрання себе головою постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, екології та комунальної власності.

Апеляційний суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В той же час, - ні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ні оскаржувана постанова суду, не містять доказів та обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду щодо ОСОБА_1 є необґрунтованою та прийнятою з порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закриттю у відповідності до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Штефанюк І.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, - скасувати.

Провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага