Єдиний унікальний номер судової справи 484/582/25
Номер провадження 33/812/149/25 Головуючий у місцевому суді: Максютенко О.А.
Категорія: ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єрмоленко Анни Володимирівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231892, який надійшов до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і був складений 27 січня 2025 року, встановлено що водій ОСОБА_1 , 27 січня 2025 року о 16 год. 30 хв. в селищі Підгородна по вулиці Шкільній біля будинку №48, керуючи транспортним засобом автомобілем Нyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_2 , який стояв попереду автомобіля. В результаті ДТП тілесних ушкоджень нікому не завдано, лише автомобіль отримав незначні механічні пошкодження. Вказаним водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231921 від 27 січня 2025 року, встановлено що водій ОСОБА_1 , 27 січня 2025 року о 16 год. 30 хв. в селищі Підгородна по вулиці Шкільній біля будинку №48, керуючи транспортним засобом автомобілем Нyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишив місце ДТП учасником якої він був. Вказаним водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«а» п.2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231899, який надійшов до міськрайонного суду і був складений 27 січня 2025 року, встановлено що водій ОСОБА_1 , 27 січня 2025 року о 16 год. 30 хв. в селищі Підгородна по вулиці Шкільній біля будинку №48, був учасником ДТП, та вживав алкогольні напої після її вчинення. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 0930 повірка 04.12.2025р. Тест 1663 (результат 2.46 проміле). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився. Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп.«є» п.2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року справи про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Цією ж постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 17 березня 2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року та постановити у справі нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також, до апеляційної скарги додано письмове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови судді.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у судовому засіданні ОСОБА_1 присутнім не був, а копію постанови міськрайонного суду отримав лише 06 березня 2025 року.

В судове засідання, призначене на 08 квітня 2025 року, особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, та прокурор не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись апеляційний судом належним чином.

08 квітня 2025 року на адресу апеляційної інстанції від адвоката Єрмоленко А.В. надійшла заява про розгляд справи у її та ОСОБА_1 відсутність.

Оскільки особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, та прокурор були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи з врахуванням вимог ст.277-2 КУпАП, то апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження без участі учасників справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07 липня 1989 року).

Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у ч.2 ст.294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, було призначено на 25 лютого 2025 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.16,38,52).

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року справи про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Цією ж постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

За матеріалами даного провадження та зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що справа розглянута судом першої інстанції 25 лютого 2025 року у відсутність ОСОБА_1 .

Постанова судді Первомайського міськрайонного Миколаївської області від 25 лютого 2025 року оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень 26 лютого 2025 року.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п.п.22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційної інстанції із апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення (постанови), то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених, у даному випадку, положеннями КУпАП.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене ч.2 ст.294 КУпАП, надає особі, яка бажає оскаржити судове рішення, достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Зі змісту апеляційної скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. посилається на те, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні, яке було призначено на 25 лютого 2025 року, а копію постанови отримав 06 березня 2025 року. Тобто, із доводів клопотання убачається, що ОСОБА_1 знав про розгляд справи, але про результати розгляду спору дізнався лише 06 березня 2025 року, що, як на думку захисника, позбавило можливості своєчасно оскаржити в апеляційному порядку судове рішення.

За такого, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи та не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває дана справа, а також результатами такого розгляду. Однак, останній не проявив належної зацікавленості у результатах розгляду справи протягом певного строку, не звернувся до суду за інформацією щодо стану розгляду спору, що фактично свідчить про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому, неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року).

Також, зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи, який був призначений на 25 лютого 2025 року, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення ОСОБА_1 до суду в межах встановленого КУпАП строку. При цьому, обставини, на які посилається особа, яка подає апеляційну скаргу, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, щодо дати отримання копії оскаржуваної постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка приймала участь у справі.

За такого, апеляційний суд вважає, що особою, яка подала апеляційну скаргу не надано жодних доказів, що протягом вказаного строку з 25 лютого 2025 року по 06 березня 2025 року ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати право на оскарження вищевказаної станови як особисто, так і скористатись послугами адвоката.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_1 дізнався про судове рішення лише 06 березня 2025 року (дата отримання), апеляційний суд не приймає до уваги та звертає увагу на те, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19). Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, протягом тривалого часу, який вдвічі перевищує 10-ти денний строк на оскарження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не скористався своїм правом, не діяв розсудливо та починаючи з 25 лютого 2025 року не цікавився вказаною справою або наслідками прийнятого суддею судового рішення, подавши на нього апеляційну скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, та не навівши жодних поважних причин.

Також, варто зауважити, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Втім, апеляційний суд звертає увагу на те, що зволікання скаржника із реалізацією права на апеляційне оскарження не підтверджене доказами, які б розумно виправдовували неможливість звернення з апеляційною скаргою у цій справі у визначений законодавством строк.

За такого, оскільки апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді не містять обґрунтування, як саме зазначені апелянтом обставини унеможливили вчасне оскарження судового рішення, то суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вирішує інші клопотання у справі та не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Отже, відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Єрмоленко Анні Володимирівні у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Апеляційну скаргу повернути захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Єрмоленко Анні Володимирівні.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова