27.03.2025 Справа № 756/2351/25
№ 756/2351/25
№ 3/756/1357/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 березня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого продавцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 586796, 13 лютого 2025 року, близько 16 год. 33 хв., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював підприємницьку діяльність, а саме продавав алкогольні та слабоалкогольні напої без відповідних документів, чим порушив вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду з`явився та повідомив, що працює продавцем у магазині, який належить фізичній особі-підприємцю « ОСОБА_2 ». Про те, що термін дії ліцензії закінчився він не знав, тим більш, що в період воєнного стану, на його переконання, терміни дії ліцензії продовжують свою дію. Разом з цим, ОСОБА_1 надав копії витягів з яких убачається, що ФОП « ОСОБА_2 » отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 04.03.2025.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Так, правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Водночас, диспозиція ч. 1 ст. 164 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З огляду на вказану, суд зауважує, що суб`єктом відповідальності за вищенаведене адміністративне правопорушення є суб`єкт господарювання, а не найманий працівник.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 586796, який складено 13.02.2025, зазначено, що ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював підприємницьку діяльність, а саме продавав алкогольні та слабоалкогольні напої без відповідних документів, чим порушив вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Доказів, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштований в магазині, що за адресою: АДРЕСА_2 , а також доказів того, що він є суб`єктом господарювання у вказаному магазині, на якого покладений обов`язок дотримання вимог по ліцензуванню діяльності, матеріали справи не містять.

Разом з цим, як убачається копій витягів, магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належитьФОП « ОСОБА_2 », якою і було отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з 04.03.2025.

Вищевикладене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не містять інших відомостей та належних, допустимих доказів про наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України, зокрема, що останній є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення ним інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Відповідно до ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; 3) закриття справи.

Положенням п. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За вищевикладених обставин, керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України суд приймає рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст. 40-1 КпАП України стягненню не підлягає.

Зважаючи, що судом приймається рішення про закриття справи, а також те, що ФОП « ОСОБА_2 », на даний час, має діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, суд вважає, що товари, які були вилучені протоколом огляду, виявлення та вилучення від 13.02.2025, підлягають поверненню власнику.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 164, 251, 256, п.1 ст. 247, 283-286 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повернути до ФОП « ОСОБА_2 » алкогольні та слабоалкогольні напої, які було вилучено протоколом огляду, виявлення та вилучення від 13.02.2025.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко