Справа № 644/2218/25
Провадження № 3/644/711/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2025 р. м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі судді Маркосян М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, головного сержанта в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, з якого вбачається, що 11.01.2025 о 15-00 годині, на автодорозі Чугуїв Мілове 50 км., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Nissan X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до статті 268 КУпАП присутність особи під час розгляду даної категорії справ не є обов`язковою.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 обізнаний, що відносно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення, передані в подальшому на розгляд до суду, однак, станом судового провадження не цікавився, не забезпечив отримання поштової кореспонденції за своїм місцем проживання.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, суд відповідно до положень частини першої статті 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтями 1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені статтею 277 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку суддя встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На підставі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю..

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка визначає відповідальність особи за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

В той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, як повторність правопорушення, а саме: до матеріалів справи не додано постанову ЕНА № 3029557 від 11.09.2024 про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ч. 4ст.126 КУпАП протягом року.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи наведене вище, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи відомостей про притягнення протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, що відповідає вимогам п. 1ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 252, 280, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: М.В. Маркосян