ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9850/23 Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 33/818/20/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

секретаря Шевченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Таволжанського М.В. на постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 26 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 ТСЦ 6341 від 12.06.2021,

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою встановлено, що 01.10.2023 о 23:17 год. в м. Харкові по вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C-Elysee д/н НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість реакції, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у лікаря нарколога, водій відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Щодо поновлення строку вказує, що подав вперше апеляційну скаргу в строк, а саме 02 лютого 2024 року, постанова від 26 січня 2024 року.

Натомість суд її повернув з інших підстав, питання порушення строку не порушувалось.

Щодо апеляційної скарги зазначає про незгоду з рішенням суду.

Докази, на думку апелянта, жодним чином не доводять винуватість ОСОБА_1 .

Стверджує, що за період з 29 вересня 2023 року портативні реєстратори з номерами 471709 та 475055 патрульним, які зупинили ОСОБА_1 не видавалися, про що свідчить відповідний журнал.

Відеозапис з патрульного автомобіля було здійснено на власний технічний засіб, а тому такий доказ є недопустимим.

Відповідні докази були надані суду першої інстанції, проте суд їх проігнорував і у оскаржуваній постанові на них не посилається.

Вважає, що направлення на проходження огляду обов`язково має складатися у письмовій формі і поліцейський має запропонувати пройти водієві огляд не усно, а саме шляхом вручення йому письмового направлення.

В даній справі очевидно направлення було написане пізніше і потім стало доказом у справі.

Розписка водія, в якій він зобов`язувався не керувати транспортним засобом також не грунтується на законі, такий формат відсторонення водія від керування транспортним засобом не передбачений.

Ознаки наркотичного сп`яніння не було зафіксовано, причина зупинки та її законність не зрозуміла, при цьому на відеозаписі видно що автомобіль стояв. Права належним чином не роз`яснювались.

Сторона захисту просила суд допитати свідків, проте суд у задоволенні клопотання відмовив.

Також наголошує, що на відеозаписі чітко видно як ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, висловлює свою згоду неодноразово, таких ситуацій було три.

Поліцейські відповідали ОСОБА_1 , що наркотичні засоби виводяться з організму 14 днів, і якщо він щось вживав то результати це відобразять. Такі дії є провокацією з боку поліцейських.

Захисник також просить звернути увагу на графу протоколу дата, де зазначено рік 01.10. ____ року, це є серйозним недоліком, оскільки дату визначити неможливо.

Окремою підставою для скасування постанови, на думку апелянта, є неповідомлення про проведення зйомки на боді камеру.

В даній справі, патрульний поліцейський проігнорував вимоги закону та не повідомив ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації.

Проведення поверхневої перевірки ОСОБА_1 з боку поліцейських вважає незаконним.

Окрім іншого, посилається на заявлене клопотання суду першої інстанції, в якому просив зупинити провадження у справі, адже захисник звернувся до суду з позовом про визнання дій поліцейського протиправними, провадження у справі було відкрито, але рішення не прийняте.

Проте суд відмовив у задоволенні клопотання, при цьому мав можливість застосувати аналогію закону та зупинити провадження у справі.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Таволжанський М.В. не з`явилися, були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, шляхом направлення повістки, яка була ними особисто отримана.

ОСОБА_1 про будь які поважні причини, що перешкоджають йому прийняти участь у судовому розгляді, суд апеляційної інстанції не повідомив.

Захисник надіслав на адресу Харківського апеляційного суду клопотання про відкладення судового розгляду.

Мотивував своє клопотання обставинами оскарження дій працівників поліції в Харківський окружний адміністративний суд і відповідно відсутністю рішення за поданим позовом.

Апеляційний суд зазначає, що судовий розгляд неодноразово відкладався саме за клопотаннями сторони захисту, а саме 6 раз.

Кожен раз, свої клопотання ОСОБА_2 мотивував саме нерозглянутим позовом, що впливає і на розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

При цьому, станом на день подачі останнього клопотання, в реєстрі судових рішень наявне рішення Харківського адміністративного суду від 19.03.2025 року, яким у задоволенні адміністративного позову було відмовлено в повному обсязі.

Наголошую на тому, що попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Апеляційним судом було в повному обсязі забезпечено таке право сторони захисту, проте таке право не може бути безмежним.

Участь сторін в даній категорії справ не є обов`язковою, при цьому якщо сторони доведуть поважність обставин, які перешкоджають участі у справі, суд може відкласти судовий розгляд на іншу дату, за умови позиції сторони про обов`язкову її участь.

За таких обставин не вбачаю обставин, що свідчать про поважність причини неприбуття в судове засідання, а тому вважаю за можливе проводити судовий розгляд за відсутності сторін.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки апелянт довів поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП Згідно вимог ст. 266 КУпАП Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 01.10.2023 о 23:17 год. в м. Харкові по вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C-Elysee д/н НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість реакції, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у лікаря нарколога, водій відмовився.

При цьому на відео зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відео починається з фіксації транспортного засобу Citroen C-Elysee д/н НОМЕР_3 , який рухається, потім зупиняється та з водійського місця виходить ОСОБА_1 , та повідомляє працівникам поліції, що він працює таксистом.

Поліцейський повідомляє водію, що вже майже комендантська година і відповідно почав здійснювати опитування у відповідності до п.5 ч.1 ст. 35 Закону України Національну поліцію"

В ході спілкування з ОСОБА_1 інспектором було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме дуже розширені зіниці очей, які не реагували на світло, що було встановлено шляхом використання ліхтаря.

В подальшому інспектор звернув увагу на тремтіння пальців рук та сповільненість реакцій на зовнішні подразники.

Про всі вказані ознаки, інспектор повідомив водія та висунув законну вимогу про необхідність проходження водієм огляду у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я.

Водій ОСОБА_1 повідомив, що дійсно є факт вживання ним наркотичних засобів, проте це точно було давно, коли не пам`ятає.

Внаслідок достатньо довгого спілкування, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, йому були роз`яснені наслідки відмови, проте рішення залишилось незмінним.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, , тощо) сторона захисту не надала.

Таким чином, апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги про відсутність доказів керування транспортним засобом, відсутність ознак наркотичного сп`яніння у водія.

Така версія повністю спростована судом першої інстанції за результатом судового розгляду, а також апеляційним судом.

Суд апеляційної інстанції не бере за основу показання працівників поліції, а надає оцінку всім зібраним доказам у справі, зокрема і первинним показам самого водія, відомостям що зафіксовані на відеозаписі, поведінці водія.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Законодавець, саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану в даному випадку наркотичного сп`яніння.

Що стосується посилання апелянта на те, що направлення водія на проходження огляду, було складене вже після складання протоколу, то такі обставини апеляційним судом з матеріалів справи не вбачаються.

Доводи щодо наявності в діях інспекторів ознак провокації, тобто умовляння водія відмовитись від проходження огляду, також спростовуються відеозаписом.

Дійсно з приводу часу вживання наркотичних засобів інспектор і ОСОБА_1 мали розмову і інспектор саме на запитання ОСОБА_1 повідомляв про деякі терміни виводу наркотичних засобів з організму людини, відомості про що він бачив в мережі інтернет, проте інспектор наголошував, що він це робить саме з метою надати відповідь на питання водія та це зовсім ніяким чином не має впливати на його рішення.

Вказані дії інспектора не можна визнати провокацією, оскільки такі дії не мають ознак примушування до чогось, або створення обставин, які можуть нашкодити особі.

В даній ситуації, ОСОБА_1 був вільним у реалізації своїх прав, мав змогу пройти огляд, проте категорично відмовився.

Відеозапис також визнається судом допустимим та належним доказом, оскільки, як вже неодноразово зазначав апеляційний суд у своїх рішеннях, сторона захисту не заперечує, що на відео зафіксовано саме водія ОСОБА_1 та його транспортний засіб, будь яких клопотань про проведення експертних досліджень з цього приводу апелянт не заявляв, а тому такий доказ правильно покладено судом в основу свого рішення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта щодо того, що належить закрити провадження у справі, оскільки винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, повністю підтверджена, а доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

Більш того, апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані наркотичного сп`яніння, ці обставини не встановлені.

ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за невиконання законною вимоги проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Жодних нових відомостей, які не були відомі суду першої інстанції, апелянт не надав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Таволжанського М.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 26 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 _залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева