Справа № 357/4742/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 10.12.2003 Білоцерківським РВ ГУ МВС України, 08.08.2024 притягувався постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

25.02.2025 о 08:25 год в маршрутному таксі № 14 по вул. Лісова в м. Біла Церква Київської області ОСОБА_1 вчинив сварку із своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 708529 від 18.03.2025 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні частково визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. 25.02.2025 зранку він разом із теперішньою дружиною, співмешканкою ОСОБА_3 їхали на маршрутці № 14 до церкви, по дорозі до автобусу сіла його колишня дружина. Вона почала говорити по телефону з кимось і говорити, що з нею в автобусі їдуть він із співмешканкою, ображаючи їх, потім почала кричати, що викличе ТЦК та працівників поліції. Він її не ображав, але лише сказав, щоб вона закрила рота. Потім вони із співмешканкою вийшли із маршрутки, щоб не продовжувати конфлікт, де поділася колишня співмешканка йому невідомо. У них із колишньою дружиною є спільна дитина-інвалід.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_3 повідомила, що 25.02.2025 зранку вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_1 їхали на маршрутці № 14 до церкви. Потім до маршрутки зайшла колишня дружина ОСОБА_1 , яка почала голосно з кимось розмовляти по телефону ображаючи їх. Вона сказала їй, щоб та замовкла. Далі по телефону ОСОБА_4 говорила, що потрібно викликати ТЦК на її співмешканця, він не витримав і сказав «дурочка угомонися, не чіпай мене та мою сім`ю». Потім вони вийшли із маршрутки, а за ними вийшла і колишня дружина співмешканця, яка йшла та ображала їх нецензурною лайкою та кляла. Можливо з боку ОСОБА_1 вилетіли якісь образливі слова у її сторону, вони виражалися один до одного нецензурною лайкою.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до положень ст. 1 розділу І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIIІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП особа притягується до адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, проаналізувавши зміст диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що обов`язковою кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є вчинення дій особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що з огляду на положення ч. 1 ст. 256 КУпАП та Інструкції має бути конкретно відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається, фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 708529 від 18.03.2025 не містить інформації про те, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сім`ї, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 173-2 КУпАП, що не узгоджується з диспозицією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства, фабула правопорушення у протоколі не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у той час, як ЄСПЛ у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тим самим, таке уточнення фабули судом є неприйнятним з наведених передумов.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Така перекваліфікація судом дій ОСОБА_1 не погіршує його становище, не порушує його права на захист та не змінює обставин правопорушення зафіксованих протоколом.

Попри часткове визнання своєї винуватості правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повністю підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 708529 від 18.03.2025;

письмовою заявою ОСОБА_2 від 25.02.2025, відповідно до якої вона просить притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_2 , у співмешканки ОСОБА_5 , котрий наніс їй тілесні ушкодження та поламав телефон (пошкодив) марки «Моторола»;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких 25.02.2025 близько 08:25 год вона стояла на зупинці «Лісова», чекала маршрутку № 14, зустріла колишнього чоловіка із його співмешканкою. Сівши разом до маршрутки № 14 на зупинці «Новоселівська», співмешканка колишнього чоловіка почала до неї нецензурно висловлюватися, на що вона зробила зауваження. Це не сподобалося ОСОБА_1 і він при людях у маршрутці наніс їй удар кулаком у ліву сторону обличчя. Потім він почав видирати телефон і зламав його, та почав випихати її з маршрутки. Коли вона вийшла, то колишній чоловік почав тікати разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 ;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.02.2025, відповідно до яких вона до своїх попередніх пояснень хоче додати, що 25.02.2025 близько 08:25 год вона перебувала на зупинці громадського транспорту по вул. Лісовій в м. Біла Церква, де сіла до маршрутного таксі № 14, куди зайшли ОСОБА_7 разом із її колишнім чоловіком ОСОБА_1 .. Зайшовши до таксі, номер якого вона не запам`ятала, будь-яких протиправних дій вона ні до кого не вчиняла на відміну від ОСОБА_5 , яка почала всіляко її ображати нецензурною лайкою, а тому їй почали пасажири робити зауваження, як і водій даного таксі. В подальшому вона сказала, що замість того, щоб ображати, то краще б сплачували аліменти на утримання їхнього спільного сина з інвалідністю, які вже близько року не сплачує ОСОБА_1 .. В свою чергу ОСОБА_1 своєю правою рукою, а саме кулаком, вдарив її по лівій частині обличчя, вона закричала та водій таксі зупинився. Після цього, ОСОБА_7 втекла з місця події, а за нею і ОСОБА_1 , і вона пішла за ними, при цьому викликаючи наряд працівників поліції. По прибуттю поліцейських, вона написала заяву та пояснення з даного приводу, але ОСОБА_8 та ОСОБА_1 працівники поліції так і не знайшли, а тому вона бажає аби стосовно них прийняли міри аби вони не вчиняли протиправних дій стосовно неї та її родини. З приводу отриманих нею тілесних ушкоджень, то синців у неї не було, лише спухло поблизу ока, а тому до лікарів за медичною допомогою не зверталася.;

письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 18.03.2025, відповідно до яких 25.02.2025 близько 08:25 год вона разом із співмешканцем ОСОБА_1 зайшли на АДРЕСА_3 , де зустрілися із ОСОБА_9 ніною, яка є колишньою дружиною ОСОБА_1 .. В подальшому між ними виникла сварка. Під час якої ОСОБА_1 образив нецензурною лайкою ОСОБА_2 , але будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не наносив ОСОБА_2 .. Зі своєї сторони хоче додати, що будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_2 вона не вчиняла та наміру вчиняти не має.;

письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 17.03.2025, відповідно до яких 25.02.2025 близько 08:30 год він керував маршрутним транспортним засобом № 14 з вул. лісової в сторону залізничного вокзалу. Так, на зупинці «Лісова» до маршрутного таксі зайшла пара, чоловік та жінка. В подальшому до таксі зайшла жінка, як виявилося згодом, що це колишня дружина чоловіка, який зайшов до таксі перед цим із іншою жінкою. Далі він почв між ними конфлікт та почалися гучні образи нецензурною лайкою чоловіка в бік колишньої жінки і навпаки. На його зауваження не реагували, а тому він був вимушений зупинити автобус, з якого вийшли від учасника конфлікту. Хоче зазначити, що жінка, яка заходила з чоловіком до таксі спочатку, то будь-яких протиправних дій він не чув та не бачив, щоб вони вчиняли. Також він не бачив нанесення ударів чоловіком по обличчю чи іншим частинах тіла його колишній жінці, він не бачив.;

формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 від 14.03.2025, відповідно до якої рівень небезпеки кривдника середній;

постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Беручи до уваги зазначене та викладене у протоколі про адмінправопорушення, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (словесні образи), внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу винного ОСОБА_1 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих його відповідальність обставин, з метою виховання його в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 передбачене санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень, і яке на переконання суду буде достатнім для його виправлення та попередження скоєнню ним інших адмінправопорушень.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП уразі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Так, у п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить направлення кривдника на проходження програм для кривдників.

Разом з тим, суб`єктами відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм (ч. 1, 2 ст. 28 вищевказаного Закону).

Відповідно до ч. 6, 8, 9 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів.

Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 708529 від 18.03.2025 та постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2024 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Із матеріалів справи та пояснень, наданих ОСОБА_1 та його співмешканки ОСОБА_3 , випливає, що у ОСОБА_1 відсутні відповідальне ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих , а також навички до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації.

Таким чином, з метою припинення вчинення кривдником домашнього насильства в подальшому, зміни його насильницької поведінки, формування нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своїми рідними та близькими, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, - вважаю за необхідне одночасно вирішити питання про направлення ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в порядку ст. 39-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33-35, 39-1, 40-1, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 24, 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Направити ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 15, для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неявки для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів.

Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність ст. 390-1 КК України.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА