ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2479/25
провадження № 3/753/1714/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 05 лютого 2025 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, що постановою судді від 17 березня 2025 року об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 січня 2025 року серії ЕПР1 № 222163, водій ОСОБА_1 16 січня 2025 року о 06 год. 41 хв. у м. Києві, керував автомобілем «Subaru», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду у встановленому порядку за допомогою тесту «Драгер» та у лікаря нарколога ОСОБА_1 відмовився на відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 січня 2025 року серії ЕПР1 № 222163, водій ОСОБА_1 16 січня 2025 року о 06 год. 41 хв. у м. Києві, керував автомобілем «Subaru», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Бабич В.А. заявив клопотання про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 . В обґрунтування якого зазначив, що наявна в матеріалах справи відеофіксація здійснена працівниками поліції не на спеціальний технічний пристрій бодікамеру, а на особистий мобільний телефон, який не належить до переліку належних технічних засобів відеофіксації, що є порушенням положень КУпАП та п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026. Окрім цього, адвокат звертав увагу ще й на ту обставину, що була порушена процедура притягнення водія до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а патрульна поліція не має законного права без служби ВСП складати протоколи про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовця ЗСУ та проводити огляд на стан сп`яніння. Наведене у сукупності, на переконання адвоката Бабича В.А., є підставою для закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126; ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 17 березня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, завчасно до початку судового розгляду, за допомогою SMS-повідомлення.

Також дата судового засідання відображалась на веб-сайті Дарницького районного суду м. Києва в рубриці список справ, призначених до розгляду.

Клопотань про відкладення розгляду суд не отримував.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи Дарницьким районним судом м. Києва за викликом, що засвідчив власноруч.

При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, ОСОБА_1 мав у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

У зв`язку з тим, що судом вживались заходи до виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду, розгляд справи відбувся у призначений день та час за відсутності ОСОБА_1 участь якого також з огляду на положення ч. 3 ст. 268 КУпАП не визнана законодавцем обов`язковою.

Водночас розгляд справи відбувався за участі захисника, якого ОСОБА_1 уповноважив на представлення його інтересів, тому у суду не було підстав до відкладення вкотре судового засідання.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення адвоката особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 16 січня 2025 року серії ЕПР1 № 222163, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, у протоколі в повній мірі викладено суть правопорушення, зокрема він складений за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуть увагу та швидкість реакції, який не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 попрямувати до КНП «Соціотерапія» на проходження огляду у лікаря;

- протоколом про адміністративне правопорушення від 16 січня 2025 року серії ЕПР1 № 222163 вбачається, що водій ОСОБА_1 16 січня 2025 року, о 06 год. 41 хв., керував не маючи права керування таким, а саме: не отримував посвідчення водія відповідної категорії. ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення повторно протягом року та був вже притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

-довідка старшого інспектора капітана поліції Каська С., яка долучена до матеріалів справи, відповідно до обліково-реєстраційної бази даних УПП у м. Києві ДПП інформаційного порталу Національної поліції МВС України було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою. Відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС ОСОБА_2 посвідчення на право керування транспортним засобом не отримував.

- копія постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора 1 взводу 1 батальйону 2 полку УПП у м. Києві старшого лейтентанта поліції Струка В.М. про долучення до матеріалів справи відеозапису з фіксацією події адміністративних правопорушень на власний мобільний;

- відеозаписом з телефону поліцейського відповідно до якого 16 січня 2025 року працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування працівник поліції у ОСОБА_1 виявив ознаку алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роти, тому водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора алкотестеру «Драгер», на що водій ОСОБА_1 спочатку ухилився від відповіді. Після чого ОСОБА_1 не лише не заперечував заперечив факт вживання спиртних напоїв та відповідно перебування у стані сп`яніння, а навпроти, а підтвердив це декілька разів під відеозапис (01 хв. 30 с., 02 хв. 40 с., 03 хв. 30 с.). Далі з відеозапису слідує, що поліцейський ще раз запропонував пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатору алкотестер «Драгер» та у разі незгоди з його показниками, проїхати до лікарні. На пропозицію поліцейського водій ОСОБА_1 відповів негативно, як наслідок працівником поліції були роз`яснення наслідки такої відмови (04 хв. 30 с.). Після цього, стосовно ОСОБА_1 були складені протоколи, з якими його було ознайомлено, роз`яснено права, час та місце розгляду справи.

Суддя вважає, що долучені до матеріалів справи докази, зокрема відеозапис, що був зроблений працівником патрульної поліції стосується вчинених правопорушень, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів адвоката про порушення процедури відеофіксації

Так, під час розгляду справи адвокат зауважив, що під час складення протоколів про адміністративне правопорушення поліцейський здійснював відеозапис на власний мобільний пристрій, що є порушенням встановленої законом процедури.

Розглядаючи вказані аргументи, суддя не погоджується із доводами про те, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєтраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, адже як встановлено в судовому засіданні, фіксування зазначених подій здійснювалось не на бодікамеру, а на мобільний телефон інспектора поліції з технічних причин.

При цьому суддя звертає увагу на те, що жодних заперечень під час складання протоколів і надання пояснень від ОСОБА_1 з відеозапису не вбачається про що свідчить підпис водія в протоколі про адміністративне правопорушення з відміткою про згоду із протоколом про адміністративне правопорушення.

При всьому цьому долучений відеозапис беззастережно доводить виявлення у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння, визнання ним факту вживання спиртних напоїв та його небажання проходити освідування у будь-який спосіб, відмову пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора та його відмову пройти огляд у медичному закладі у лікаря нарколога.

На підставі всього наведено, суддя не вбачає підстав для визнання вказаного відеозапису недопустимим доказом, позаяк таких невідповідностей процедури, застосованої до ОСОБА_1 , які б свідчити про порушення основоположних прав та свобод особи не віднайдено, а доказів зворотного представлено не було надано адвокатом.

Щодо неуповноважених суб`єктів складення адміністративних матеріалів

Адвокат також наполягав на тому, що під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом на дорогах загального призначення, повинні бути присутніми представники ВСП.

Суддя вважає вказані твердження голослівними та які, окрім всього, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, окремий порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, визначений у відповідності до ст. 266-1 КУпАП, стосується тих військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, які:

- виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин;

- перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Отже, процедура огляду на стан сп`яніння, що визначена у ст. 266-1 КУпАП не стосується тих військовослужбовців, які, керуючи транспортними засобами, порушили правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 15 КУпАП, за якої такі військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Суддя приймає до уваги той факт, що по-перше в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 взагалі є військовослужбовцем, а по-друге, що останній як військовослужбовець 16 січня 2025 року о 06 годині ранку (під час події) виконував безпосередні обов`язки військової служби або перебував на території військової частини або вчинив таке правопорушення, не будучи водієм транспортного засобу. Такі докази не були долучені і під час розгляду справи його адвокатом.

З огляду на це, працівники поліції, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, правомірно застосували до останнього загальний порядок проходження огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що у справі зібрано достатньо доказів, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними та належними, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 36 КУпАП, яка регулює порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Втім, частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З цих двох адміністративних правопорушень, що ставляться у провину ОСОБА_1 найбільш серйозним за санкцією статті є передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує дані про особу правопорушника, у сукупності із обставинами справи, беручи до уваги ступень тяжкості вчинених правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в з позбавленням права керування транспортним засобом.

На переконання судді, накладання такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 126 ч. 5, 130 ч. 1, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 81 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО