Справа № 539/1198/25
Провадження № 3/539/356/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2025 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєва Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
УСТАНОВИЛА:
21 лютого 2025 року о 00 год 30 хв в місті Лубни Полтавської області по вулиці Петра Яцика, будинок №18, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з деревом. Внаслідок зіткнення водій отримав травму у вигляді вивиху стегна, автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Зазначеними діями водій порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України по адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Крім того, 21 лютого 2025 року о 00 год 30 хв в місті Лубни Полтавської області по вулиці Петра Яцика, будинок №18, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП.
Протоколи про вчинення вказаних вище адміністративних правопорушень ОСОБА_1 (далі Протоколи) складені поліцейським Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області 24 лютого 2025 року сержантом поліції Теремінько Оленою Андріївною, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 255368; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 255342.
Матеріали щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надійшли до суду 12 березня 2025 року та були призначені до розгляду на 08 квітня 2025 року.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Орленко Р.Е. надав клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, а також про об`єднання справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 та статею 124 КУпАП в одне провадження.
Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права. Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання.
Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Постановою суду від 08 квітня 2025 року справи № 539/1196/25 (провадження № 3/539/354/2025), № 539/1198/25 (провадження № 3/539/356/2025) стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 126 КУпАП об`єднано в одне провадження.
Статею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за даною статтею настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 126 КУпАП підтверджується:
- поясненнями ОСОБА_2 від 24 лютого 2025 року, відповідно до яких протокол стосовно ОСОБА_1 складався у її присутності;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 лютого 2025 року, у якому відображено подію ДТП та її наслідки;
- листом від Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Полтавської області від 24 лютого 2025 року №490-01-09, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікування у вказаному лікувальному закладі у відділенні травматології;
- схемою місця пригоди від 21 лютого 2025 року, на якій зафіксовано місце події.
Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у пункті 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є неповнолітньою особою.
Статею 13 КУпАП визначено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
З огляду на вищевказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП; вважає, що ураховуючи обставини вказаних адміністративних правопорушень, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах, а тому застосовує до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 13, 36, 40-1, 124, 126 139, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» суд
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва