Справа № 144/372/25
Провадження № 3/144/154/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Бондарук Олена Павлівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

02 березня 2025 року, о 22 год. 17 хв., в с. Соболівка, по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ - 2110 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, визнав частково, показав, що дійсно 02 березня 2025 року близько 22 год. повертався з риболовлі власним автомобілем. На риболовлі вживав алкоголь. Не погоджується з діями працівників поліції, які протиправно зупинили його та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, відтворивши відеофайли, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Винуватість ОСОБА_1 знайшла підтвердження в досліджених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260724 від 02.03.2025 року (а.с. 2), акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному поліцейським відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 3), направленні на огляд особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), довідкою про наявність посвідчення водія, відеозаписом, здійсненим під час фіксації адмінправопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином норми Правил дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) Правила дорожнього руху не містять.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі, який в даному випадку є самостійним засобом доказування, об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Так, з відео вбачається перебування водія ОСОБА_1 за кермом автомобіля із працюючим двигуном, наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, відмова водія від проходження такого огляду, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надане відео є послідовним, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених до протоколу відеофайлах.

Доказів недотримання працівниками поліції процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, яка передбачена главою 19 КУпАП, суду не надано, як не надано і доказів для спростування вини ОСОБА_1 .

Джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року по справі №712/2602/17).

Суд вважає за необхідне зазначити, що з відеозапису встановлено, як ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, кілька разів просив поліцейських не складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, його поведінка була зухвалою, він намагався «домовитись» з працівниками поліції, де своїми діями намагався уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, ОСОБА_1 своєю свідомою поведінкою засвідчив, що керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, однак відмовився від огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, цілком доведена та підтверджена відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою та жодним чином не спростовані.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , згідно вимог ст. 34 КУпАП, та обставин, що обтяжували б його відповідальність, згідно вимог ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, майнового стану, вважаю, що ОСОБА_1 потрібно піддати адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, ч.1 ст. 130, ст.ст. 221, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 605 грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя