ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Лященко О.В., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Василя Кліменчука про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , приватний підприємець, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№205236, складеного 26.12.2024 року інспектором Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Левако В.В. вбачається, що 26 грудня 2024 року о 00 год 52 хв в м.Володимир по вул. Привокзальній водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовилась в категоричній формі, чим порушила п.2.5 ПДР, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватою себе у вчиненому не визнала, суду пояснила, що в той вечір вона дійсно керувала вказаним автомобілем, в салоні якого був пасажир, її чоловік ОСОБА_2 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Вона алкоголю не вживала, оскільки перебувала в якості водія, окрім цього має на утриманні новонароджену дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зупинившись на вимогу поліцейського, відразу між її чоловіком та працівником поліції виник тривалий словесний конфлікт, в ході якого вона злякалась безпідставного звинувачення в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зі сторони поліцейського та погроз чоловіка. При цьому акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався, направлення на огляд водія в медичному закладі не виносилось. Їх походження в матеріалах справи їй не відоме.

Крім невизнавальних пояснень ОСОБА_1 в суді, в матеріалах справи суду надано докази її винуватості у вчиненому, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія в медичному закладі, DVD-R диск «MEDIA» з надписом маркером «Цибульська». Також за клопотанням особи, яка притягується до відповідальності, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 . Забезпечити допит в якості свідка поліцейського ОСОБА_4 не вдалось, оскільки згідно листа №40317-2025 від 17.03.2025 року, останній переведений на інше місце подальшої служби.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, зупинившись на вимогу поліцейського, відразу між чоловіком ОСОБА_1 та інспектором поліції виник тривалий словесний конфлікт, в ході якого інспектор запропонував водію пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з салону автомобіля відчув запах алкоголю. Однак чоловік ОСОБА_1 заперечив проти цього та наказав їй нічого не проходити, оскільки вона спиртного не вживала. Після цього відносно водія було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Я встановлено з відеозапису, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався, направлення на огляд водія в медичному закладі інспектором не виносилось.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 суду показав, що в той вечір його дружина ОСОБА_1 дійсно керувала вказаним автомобілем, а він був в якості пасажира, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Дружина алкоголю не вживала, оскільки у них є новонароджена дитина, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зупинившись на вимогу поліцейського, відразу між ним та працівником поліції виник тривалий словесний конфлікт, в ході якого дружина злякалась безпідставного звинувачення в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зі сторони поліцейського, а він їй наказав не виконувати його незаконних вимог. При цьому акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався, направлення на огляд водія в медичному закладі не виносилось, а відразу було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд виходить з наступного.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, регламентовані Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду, регламентовані Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103.

Суд, аналізуючи встановлені обставини, вважає, що працівники поліції фактично піддались на провокацію пасажира, не припинили його протиправних дій, що перешкоджали виконанню ними своїх службових обов`язків, що в результаті призвело до неповного з`ясування обставин справи та як наслідок притягнення водія до відповідальності з порушенням вимог вищевказаних нормативних актів, без складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, без направлення на огляд водія в медичному закладі, що встановлено з відеозапису та показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , тим самим порушивши вимоги п.5-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103та п.п.2-3, 8-10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21- 519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як. наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, належним і допустимим доказом в розумінні ч. 1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Отже, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247, ст. 284, ч.1 ст.130 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Олександр ЛЯЩЕНКО