Справа № 747/5/25
Провадження№ 3/747/43/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 672436 від 21.12.2024 року ОСОБА_1 21.12.024 в 21 год 10 хв керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчить запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер під відеофіксацію нагрудної відеокамери з результатом 2, 33 проміле, чим порушив вимоги 2.9 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судових засіданнях по справі ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав і суду показав, що 21 грудня 2024 року близько 18-ї год він їхав по справами в с Посад Роменського району. Коли виїхав за с Скороходове, у нього сталася поломка автомобіля, його різко повело в кювет, він вийшов, подивився і побачив, що заклинило колесо. Він вирішив залишитись в автомобілі, зателефонував знайомому ОСОБА_2 , який був у своєї матері, що проживає в с Скороходове. Коли ОСОБА_3 приїхав, то він йому сказав, що нікуди не піде з машини, але в салоні холодно, і потрібно випити спиртного, щоб зігрітися. Пізніше вже до нього приїхали працівники поліції і почали говорити, що він нетверезий керував автомобілем, запропонували пройти тест на алкоголь. Він погодився пройти, оскільки автомобілем він не керував, і дійсно вживав спиртне, але вже після того, як автомобіль зламався і нікуди не їхав, так як стояв у кюветі. Він про це повідомив працівників поліції.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі, оскільки матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт того, що він був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом. Той факт, що водій ОСОБА_1 перебував у стоячому автомобілі в стані алкогольного сп`яніння водієм не оспорюється, він дійсно випив спиртного вже після того, як його автомобіль зупинився по технічним причинам, і він залишився в ньому, і для того, щоб зігрітися, випив. Також матеріали справи не містять підтвердження зупинки автомобіля ОСОБА_1 згідно ст 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 21 грудня 2024 року він попросив свого сусіда ОСОБА_1 підвезти його до матері, яка проживає в с Скороходове. Вони виїхали десь після17-ї год 21 грудня 2024 року, приїхали в с Скороходове близько18-ї год, свідок пішов до матері, а ОСОБА_1 поїхав далі в Сумську область. Через декілька хвилин ОСОБА_1 йому зателефонував і повідомив, що його автомобіль зламався неподалік Скороходового, свідок на велосипеді поїхав і побачив, що автомобіль знаходився у кюветі, так як заклинило колесо. ОСОБА_1 йому повідомив, що він залишиться а автомобілі буде його стерегти, а оскільки було холодно, то свідок запропонував випити, щоб зігрітися, і сам налив ОСОБА_1 спиртного. Коли вони їхали з Талалаївки, то водій ОСОБА_1 був тверезий.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, відеозапис, що міститься на долученому до протоколу диску, приходить до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. По-перше, суд розглядає справу лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, коли в протоколі зазначено час скоєння адміністративного правопорушення, то розглядаються дії особи саме в час, зазначений в протоколі. По-друге, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, як це передбачає ст. 251 КУпАП.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також визначає спеціального суб`єкта водія транспортного засобу. Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю згідно ст 252 КУпАП.

На підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №672436 від 21.12.2024, результат огляду на приладі «Драгер» - 2, 33 проміле, час огляду 21.12.2024 в 21 год 53 хв;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на якому також зафіксований результат 2, 33 проміле;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.11.2024 року до Прилуцької МЛ;

- рапорт поліцейського Репанки С. на ім`я начальника ВП № 1 Прилуцького РВП про те, що 21.12.2024 року під час патрулювання на автодорозі Талалаївка-Посад транспортний засіб Таврія д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , йому запропоновано прийти огляд на стан сп`яніння, результат тесту 2, 33 проміле, складено протокол за ч. 1ст 130 КУпАП;

- копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки на прилад «Драгер»;

- копія рапорту оперативного чергового ВП № 1 Прилуцького РВП від 21.12.2024 про те, що на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 21.12.2024 в 21:09 год по вул Енергетиків в Талалаївці водій автомобіля Таврія ВМ 46 37 ЕС в стані алкогольного сп`яніння поїхав в сторону Бубнів.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який розпочинається тим, що 21.12.2024 в 21 год 23 хв до стоячого в кущах автомобіля підходить працівник поліції ОСОБА_7 , за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 . Суд вважає за необхідне зазначити, що рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксований. Працівник поліції ОСОБА_7 два рази викликався в судове засідання для надання пояснень, але в судові засідання будучи належним чином повідомленим, не з`являвся.

З врахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.» Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу чи в ньому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. На оглянутому в судовому засіданні відеозапису відсутня фіксація факту керування автомобілем ОСОБА_1 в 21 год 10 хв, як про це зазначено в протоколі серії ААД № 672436 від 21.12.2024, отже, зазначений відеозапис не підтверджує керування транспортним засобом та інші належні та допустимими докази керування транспортним засобом у справі відсутні. За встановлених обставин справи, до даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, з урахуванням зазначених вище обставин, суд відноситься критично, оскільки інші належні та допустимі докази у справі не підтверджують того факту що, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Враховує суд також те, що протокол про адміністративне правопорушення є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, встановлення як факту керування особою транспортним засобом, виявлення ознак, які давали підстави для обґрунтованої підозри вживання особою алкогольних напоїв, так і проведення огляду водія з метою встановлення стану сп`яніння, проведеного у встановленому законом порядку. Проте, з оглянутого судом відеозапису не вбачається, що у ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції у встановленому законом порядку.

Суд також зазначає, що вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» - в разі порушення водієм Правил дорожнього руху; в разі очевидних ознак технічної несправності транспортного засобу (відсутність бокових дзеркал, бампера, бите лицеве скло тощо); наявність інформації про причетність водія або пасажирів автомобіля до вчинення ДТП, злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення ДТП, злочину, адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам ДТП або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів ДТП; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв (автомобільна сирена тощо). Наведений перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним. Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, як це вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції він, як водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин, суд констатує, що доказів на підтвердження існування поважної підстави для зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, з перелічених у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», матеріали справи не містять. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17, безпідставна зупинка водія поліцією не є законною, а тому всі подальші вимоги поліції до нього водій виконувати не зобов`язаний.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, що стали би причиною зупинки. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17, де зазначено, що інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, а отже відсутня причина зупинки транспортного засобу.

Відповідно до практики ЄСПЛ, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, і тому не може вважатись достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Даний висновок суду зроблений на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 року у справі № 23-рп/2010, де у пункті 4 зазначено, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - протокол не містить достатніх доказів цього, не знайшло своє підтвердження даного факту і в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку до цих правовідносин застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко