Справа №: 398/299/25
провадження №: 3/398/348/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"09" квітня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Петренко С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Семенової Є.Р.,

прокурора - Криворучка О.Є.,

захисника - адвоката Ковальова А.І.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Червона Кам`янка, Олександрійського району, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 17.01.2025 року за №28/25, ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а саме будучи депутатом восьмого скликання Олександрійської районної ради Кіровоградської області, являючись згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог підпунктів 2, 7 частини 1 статті 46 Закону, подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Ковальов А.І. пояснив, що дійсно ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування, а саме депутатом восьмого скликання Олександрійської районної ради Кіровоградської області вказала у декларації недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, чим не дотримала вимоги ч. 1 ст. 46 Закону. Разом з тим, просив провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В обґрунтування вказував, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов`язків з проведення вторинного контролю щодо повноти заповнення декларації від 12.07.2024 уповноважена особа Національного агенства з питань запобігання корупції провела 12.07.2024 вторинний контроль щорічної декларації за 2023 рік ОСОБА_1 , а протокол № 28/25 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією складено 17.01.2025 р. Тобто датою виявлення адміністративного правопорушення вважається 12.07.2024 - проведення вторинного контролю, а не 17.01.2025, коли було складено протокол № 28/25.

Прокурор обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. Заперечував проти закриття провадження у справі, оскільки строки, передбачені ст. 38 КУпАП, не закінчились.

Вислухавши захисника ОСОБА_2 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Так, відповідно до витягу з протоколу першої сесії Олександрійської районної ради Кіровоградської області восьмого скликання від 02.12.2020 встановлено, що ОСОБА_1 обрано депутатом Ради.

Відповідно до витягу двадцять першої сесії Ради восьмого скликання від 13.12.2023 встановлено, що заступник голови районної ради нагадала депутатам Ради про те, що останні відповідно до Закону зобов`язані щорічно до 01 квітня задекларувати доходи, заповнивши на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2024 була суб`єктом декларування у розумінні та відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45, п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 46 Закону суб`єктом, на якого поширюється і поширювалася дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 46 Закону, у Декларації зазначаються відомості про: об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Крім того, відповідно до підпункту 7 частини 1 статті 46 Закону, у Декларації зазначаються відомості про: отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи. Такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір. Відомості щодо подарунка зазначаються лише у разі, якщо його вартість перевищує п`ять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, а для подарунків у вигляді грошових коштів - якщо розмір таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, перевищує п`ять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Презумпція знання законодавства означає, що кожен вважається таким, що знає закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом.

Відповідно до ст. 51-1 Закону, 12.07.2024 уповноваженою особою НАЗК проведено вторинний контроль декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023, унікальний ідентифікатор документа b7c04d49-6e68-48be-a548-dec1af9d67fe, поданої ОСОБА_1 , депутатом Олександрійської районної ради Кіровоградської області (далі Суб`єкт декларування), до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі- Реєстр) 20.03.2024.

За результатами проведеного контролю щодо повноти заповнення декларації встановлено, що суб`єкт декларування не дотримав вимог п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 46 Закону, не зазначивши у декларації відомостей:

1.У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації

1.1.Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про об`кт нерухомого майна з реєстраційним номером 3 (квартира загальною площею 81,9 кв. м), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить йому на праві власності згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі ДРРП).

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 23.02.2018 вартість вказаної квартири становить 74 308,00 гривень.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 74 308,00 грн.

1.2.Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 3 (земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0143, площею 46454 кв. м.), який розташований за адресою: Косівська сільська рада, Олександрійський р-н., Кіровоградська обл., що належить йому на праві власності згідно з відомостями ДРРП.

Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 23.08.2022 вартість зазначеної земельної ділянки становить 127 930,00 грн.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 127 930,00 грн.

1.3.Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про об`кт нерухомого майна з реєстраційним номером 203 (земельна ділянка з кадастровим номером 520384100:02:000:0610, площею 44677 кв. м.), який розташований за адресою: Косівська сільська рада, Олександрійський р-н., Кіровоградська обл., що належить йому на праві власності згідно з відомостями ДРРП.

Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 23.08.2022 вартість зазначеної земельної ділянки становить 145 610,00 грн.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 145 610,00 грн.

Таким чином, Суб`єкт декларування у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 347 848,00 грн., чим не дотримав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

2.У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації

2.1.Суб`єкт декларування зазначив відомості про дохід у розмірі 171 226,00 грн у виді доходу від надання майна в оренду, джерело доходу ТОВ «Колос» (), проте згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків (далі ДРФО) за 2023 рік суб`єкт декларування отримав дохід у виді доходу від надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю в лізинг, оренду суборенду, емфітевзис (ознака доходу 195) у розмірі 125 253,17 грн.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 50 972,83 грн.

2.2.Суб`єкт декларування не заначив відомості про отриманий ним дохід у розмірі 42 888,20 грн.

Згідно з відомостями ДРФО у 2023 році суб`єкт декларування отримав дохід у виді доходів від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду (ознака доходу 106) у розмірі 42 888,20 грн. джерело доходу Сільськогосподарський кооператив «Агрокам`янка» ().

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 42 888,20 грн.

2.3.Суб`єкт декларування заначив відомості про дохід у розмірі 5 265 000,00 грн у виді дивідендів, джерело доходу ТОВ «Агрофірма Федірки» (), проте згідно з відомостями ДРФО від 02.09.2024 за 2023 рік суб`єкт декларування отримав дохід у виді дивідендів (ознака доходу 109) у розмірі 4 826 815,64 грн, джерело доходу ТОВ «Агрофірма Федірки» ().

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 438 184,36 гр.

2.4.Суб`єкт декларування не заначив відомості про отриманий ним дохід у розмірі 101 156,40 грн.

Згідно з відомостями ДРФО у 2023 році суб`єкт декларування отримав дохід у виді страхових виплат за договором, іншим, ніж ДСЖ або НПС (ознака доходу 151) у розмірі 101 156,40 грн, джерело доходу ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ().

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 101 156,40 гр.

Таким чином, Суб`єкт декларування у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 633 201,79 грн, чим не дотримав вимоги п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

Викладене свідчить про внесення суб`єктом декларування до декларації недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на загальну суму 981 949,79 грн., чим не дотримала вимоги ч. 1 ст. 46 Закону.

Таким чином, з урахуванням викладеного, положень зазначених законодавчих та підзаконних актів в сукупності, а також встановлених обставин, ОСОБА_1 , будучи депутатом Олександрійської районної ради Кіровоградської області, являючись згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 46 Закону, подала завідомо недостовірні відомості у декларації, а саме недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 981 949,79 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, за фактом вчинення якого було складено відповідний протокол, що був описаний та досліджений вище, а саме подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Судом встановлено, що 12.07.2024 уповноваженою особою НАЗК проведено вторинний контроль декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023, унікальний ідентифікатор документа b7c04d49-6e68-48be-a548-dec1af9d67fe, поданої ОСОБА_1 , депутатом Олександрійської районної ради Кіровоградської області, до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 20.03.2024.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення від 17.01.2025 року за №28/25 стосовно ОСОБА_1 складено 17.01.2025 року. Вказаний протокол до суду надійшов 21.01.2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, визначаючи початок обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу зібрано та проаналізовано фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складання можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить весь склад адміністративного правопорушення, зазначається при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення необхідно вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 17.01.2025.

А тому суд не бере до уваги посилання захисника Ковальова А.І. щодо спливу строку притягення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінивши докази, що містяться у матеріалах справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі, а пояснення захисника не спростовують її вини.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, а тому до неї слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, відповідно доЗакону України «Про судовий збір`з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Реквізити для сплати штрафу Назва платежу: Адміністративні штрафи та інші санкції; № рахунку: UA0011561; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у Кіров. обл./тг м. Олексан/21081100, код за ; банк отримувача : Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081100; Призначення платежу: *; 121; код платника; ПІБ адмінштраф.

Реквізити для сплати судового збору Назва платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави; № рахунку: UA0026001; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядкуст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО