Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Ставичного П. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/917/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024.

Цією постановою закрито провадження у справі, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, пенсіонерки, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 168090 від 07.11.2024, ОСОБА_1 06.11.2024 о 13 год 21 хв по вул. Об`їзна, 48 у м. Ужгороді, керуючи транспортним засобом «Опель Астра», д. н. з. НОМЕР_1 , здаючи заднім ходом, допустила зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого поїхала з місця ДТП, чим порушила вимоги пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції у постанові вказав на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки в судовому засідання вона пояснила, що не мала на меті приховати факт ДТП або обставини її вчинення, а поїхала з місця події, так як не відчула зіткнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 22.11.2024 скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Стверджує, що прийняте судом першої інстанції рішення позбавляє її, як власника транспортного засобу марки «Субару», д. н. з. НОМЕР_2 , права на звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування завданих їй збитків унаслідок пошкодження цього транспортного засобу. У постанові відсутнє твердження, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема про те, що «транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками», що свідчить про те, що суд не врахував наслідки дій ОСОБА_1 , які спричини їй матеріальні збитки внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу. У схемі ДТП зафіксовано пошкодження заднього бамперу правої частини автомобіля марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , що свідчить про інтенсивність контакту, який ОСОБА_1 повинна була відчути. При цьому, схема ДТП відповідає вимогам пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими

-2-

матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, підписана поліцейським та безпосередньо ОСОБА_1 , чим підтверджується усвідомлення останньою участі в ДТП. Пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не відчула зіткнення, не підтверджуються жодними об`єктивними доказами. Разом з тим, на її думку, дії ОСОБА_1 демонструють прямий умисел, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, свідчать про легковажне її ставлення до вчиненого та нехтування Правилами дорожнього руху України, а також призвели до заподіяння потерпілій стороні шкоди, а факт залишення місця ДТП повністю підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У запереченні на апеляційну скаргу адвокат Ставичний П. І. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а постанову суду від 22.11.2024 без змін. Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не містять жодних посилань на належні, допустимі та достатні докази, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення. Звертає увагу на відсутність і самого факту ДТП, що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2024, якою закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У додаткових поясненнях адвокат Ставичний П. І. вказує на те, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 28.03.2025 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2024, а указану постанову без зміни, чим підтверджено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а оскільки настання відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є похідним від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, очевидно, що притягнення особи до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП є неможливим при відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її представник-адвокат Бойко Б. Б. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. За змістом ст. 294 КУпАП, неявка вказаних осіб у судове засідання апеляційного суду, не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду справи. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та представника-адвоката Бойко Б. Б., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 269, 270 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Ставичного П. І., які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

-3-

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, як зазначено в статті 280 КУпАП орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди з порушенням встановлених нормативно-правовими актами правил. Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Суб`єктом правопорушення є водій транспортного засобу, а також інші учасники дорожнього руху, які залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Вина являє собою психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків. Тобто водій чи інший учасник дорожнього руху розуміє, що вчинене дане адміністративне правопорушення.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання.

Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків - вольову ознаку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала можливість настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

-4-

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами і т.д.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 168090 від 07.11.2024, ОСОБА_1 06.11.2024 о 13 год 21 хв по вул. Об`їзна, 48 у м. Ужгороді, керуючи транспортним засобом «Опель Астра», д. н. з. НОМЕР_1 , здаючи заднім ходом, допустила зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого поїхала з місця дорожньо-транспортної пригоди, чим порушила вимоги пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що вона не мала на меті приховати факт дорожньо-транспортної пригоди або обставини її вчинення, а поїхала з місця події, оскільки не відчула зіткнення.

Окрім того, до матеріалів справи також долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 168079 від 07.11.2024 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, з якого вбачається, що 06.11.2024 о 13 год 21 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Ужгороді по вул. Об`їзній, 43, здаючи заднім ходом допустила зіткнення з припарковим транспортним засобом марки «Субару», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2024, яка залишена без зміни постановою Закарпатського апеляційного суду від 28.03.2024, провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Указаний висновок обґрунтовано тим, що при розгляді справи судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять будь яких доказів, які б вказували на наявність суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, враховуючи вищевикладене та з огляду на положення КУпАП щодо доказування, судом на час розгляду справи, не було встановлено об`єктивних доказів, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про те, що ОСОБА_1 була обізнана про причетність до дорожньо-транспортної пригоди та свідомо покинула її місце і такі в матеріалах справи відсутні.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що настання відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є похідним від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що в свою чергу свідчить про те, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП є неможливим при відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що за фактом події, яка нібито мала місце 06.11.2024 о 13 год 21 хв по вул. Об`їзній, 48 у м. Ужгороді, було складено адміністративні матеріали щодо будь-яких інших осіб, окрім ОСОБА_1 , і такі особи

-5-

були визнані винуватими у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тобто факт того, що дійсно дорожньо-транспортна пригода мала місце, матеріалами справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що прийняте судом першої інстанції рішення позбавляє її, як власника транспортного засобу марки «Субару», д. н. з. НОМЕР_2 , права на звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування завданих їй збитків унаслідок пошкодження цього транспортного засобу, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі жодним чином не спростовують висновків суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Із цих підстав, неспроможними і такими, що не свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у постанові відсутнє твердження, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема про те, що «транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками», що свідчить про те, що суд не врахував наслідки дій ОСОБА_1 , які спричини їй матеріальні збитки внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу.

Посилання ОСОБА_2 на те, що у схемі дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано пошкодження заднього бамперу правої частини автомобіля марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , що свідчить про інтенсивність контакту, який ОСОБА_1 повинна була відчути, а пояснення останньої про те, що вона не відчула зіткнення, не підтверджуються жодними об`єктивними доказами, апеляційний суд визнає також неспроможними, оскільки як уже зазначено вище жодними доказами не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що саме діями ОСОБА_1 були спричинені пошкодження автомобіля марки «Субару», д. н. з. НОМЕР_2 , про які вказано у схемі дорожньо-транспортної пригоди.

Із урахуванням наведеного, безпідставними і такими, що не спростовують законних висновків суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що схема дорожньо-транспортної пригоди відповідає вимогам пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, підписана поліцейським та безпосередньо ОСОБА_1 , чим підтверджується усвідомлення останньою участі в дорожньо-транспортній пригоді.

У зв`язку з чим, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що дії ОСОБА_1 демонструють прямий умисел, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, свідчать про легковажне її ставлення до вчиненого та нехтування Правилами дорожнього руху України, а також призвели до заподіяння потерпілій стороні шкоди, а факт залишення місця дорожньо-траснпортної пригоди повністю підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді апеляційної скарги не встановлено порушень місцевим судом зазначених норм права, які б слугували підставою для

-6-

скасування оскаржуваного рішення, тим більше з огляду на наявність постанови судді від 06.12.2024 про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка 28.03.2025 залишена Закарпатським апеляційним судом без змін.

З урахуванням наведеного, зазначені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про незаконність винесеної відносно ОСОБА_1 постанови від 06.12.2024, у зв`язку з чим, задоволенню не підлягають, а тому, постанова судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах складеного щодо відповідної особи протоколу, а також те, що ОСОБА_4 не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі про виклик та допит свідків чи призначення експертизи, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, - без змін.

Суддя