Дата документу Справа № 337/6125/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/474/25Головуючий у 1-й інстанції Громова І.Б.
Єдиний унікальний №337/6125/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.4 ст.121 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Левицької Юлії Василівни на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 04 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 13.11.2024 року о 14 год. 32 хв. по вул.Центральній, 57 у с.Широкому Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_1 з причепом «ПМЗ 8131» н.з. НОМЕР_2 , у якого відсутні задні габаритні ліхтарі, світлові покажчики повороту та стоп-сигнал. Дане правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 03.05.2024 року постановою уповноваженої особи ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області серії БАБ №708568 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.31.4.3 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.4 ст.121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Левицька Ю.В. просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що прямого умислу керувати транспортним засобом із технічними несправностями у ОСОБА_1 не було.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_1 з причепом «ПМЗ 8131» н.з. НОМЕР_2 водієм не заперечується.

Натомість останній дізнався, що у транспортного засобу були відсутні задні габаритні ліхтарі, повороти, стоп-сигнал, лише після зупинки на вимогу працівників поліції.

При цьому водій не виключає ймовірність виходу з ладу датчика під час руху транспортного засобу, що унеможливило електропостачання габаритних ліхтарів, поворотів, стоп-сигналів.

Наявний в матеріалах справи відеозапис не стосується адміністративного правопорушення в контексті викладених у протоколі обставин. Зафіксовані на ньому події не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт не погоджується з накладеним на ОСОБА_1 адміністративним стягненням в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці. Вважає вказаний вид стягнення занадто суворим, адже керування транспортним засобом пов`язано із трудовою діяльністю ОСОБА_1 , тобто є джерелом його доходу.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Левицька Ю.В. не з`явились. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги їх було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою SMS-повідомлення та через додаток «Viber» відповідно. Згідно із ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 і його захисника Левицької Ю.В. до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень п.31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Положеннями ст.121 КУпАП, з-поміж іншого, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу.

Згідно ч.4 ст.121 КУпАП відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з передбачених частинами першою-третьою цієї статті КУпАП порушень.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.05.2024 року ОСОБА_1 піддавався адміністративному стягненню за вчинення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП правопорушення згідно постанови уповноваженої особи про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №708568.

Відомостей про оскарження у встановленому законом порядку вказаного рішення суб`єкта владних повноважень, що стало підставою для встановлення ознаки повторності за ст.121 КУпАП у даному провадженні, матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано. Тобто зазначена постанова уповноваженої особи є не скасованою.

Всупереч позиції захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення, вина останнього підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №794623 від 13.11.2024 року відносно ОСОБА_1 , підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- постанові уповноваженої особи про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №708568 від 03.05.2024 року за ч.1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 ;

- наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ніким не заперечується.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису очевидно вбачається відсутність на з`єднаному з автомобілем «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_1 причепі «ПМЗ 8131» н.з. НОМЕР_2 передбачених його конструкцією зовнішніх світлових приладів, а саме: задніх габаритних ліхтарів, світлових покажчиків повороту та стоянкових ліхтарів.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо ймовірного виходу з ладу датчика під час руху транспортного засобу, що унеможливило електропостачання до перелічених зовнішніх світлових приладів. До того ж доводи щодо причин несправності зовнішніх світлових приладів на транспортному засобі, під керуванням водія ОСОБА_1 , суперечать заявленим захисником аргументам про виявлення водієм відсутності вказаних приладів.

Уповноваженою особою за допомогою засобів відеозапису зафіксовано обставини порушення ОСОБА_1 вимог п.31.4.3 ПДР в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Наявний відеозапис узгоджується з іншими доказами у справі, що є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи в їх сукупності та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог ПДР України, із посиланням на те, що останній не мав прямого умислу керувати транспортним засобом із несправностями та дізнався про відсутність зовнішніх світлових приладів на вказаному транспортному засобі лише після зупинки на вимогу працівників поліції, не спростовують факту наявності в діях водія складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення полягає у повторному протягом року вчиненні передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення.

Водночас суб`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від диспозицій ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає, що суб`єктивна сторона передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності.

Враховуючи зміст наведених вище елементів складу вказаного адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому адміністративного правопорушення, адже він не мав прямого умислу керувати транспортним засобом із технічними несправностями, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.

Що стосується накладеного на водія адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у співвідношенні з доводами захисника про джерело доходу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення передбаченого ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, накладене на нього адміністративне стягнення, як за своїм видом, так і розміром, є мінімально можливим, відповідно до санкції ч.4 ст.121 КУпАП.

Вчинене ОСОБА_1 передбачене ч.4 ст.121 КУпАП адміністративне правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відтак, суд апеляційної інстанції не має правових підстав для пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з урахуванням підстав, на які посилається апелянт.

З огляду на вищезазначене, накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Левицької Юлії Василівни залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04 лютого 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар