Справа № 199/300/25
ПОСТАНОВА

іменем України

04.04.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Філіповського В.В.

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 о 14:15 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського (Білостоцького), 4а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 100D», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що зафіксовано на боді-камерами № 473340, № 473040.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення складеного по відношенню до нього він не визнає, оскільки даний документ, на його думку, був невірно складений працівником поліції, а саме після спливу двох годин з моменту зупинки транспортного засобу. Так, у вказану дату, а саме 20.12.2024 під час дорожньо-транспортної пригоди за його участю працівниками поліції були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, останні запропонували проїхати до лікарні, однак він відмовився, оскільки в автомобілі перебували особові справи військових та зброя, залишити транспортний засіб він не міг. Огляд на місці за допомогою Драгеру поліцейські не пропонували. Також він вказує, що його права поліцейським не роз`яснювалися, підпис у протоколі він ставив швидко, не читаючи, оскільки був уже вечір. Вважає, що він не повинен був виконувати вимоги працівників поліції, оскільки 20.12.2024 був тверезим та вжив лише енергетик.

В судовому засіданні захисник Філіповський В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, з наступних підстав.

1) Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 складено пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

2) Матеріали справи не містять направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

3) Висновок працівника поліції, про те, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є хибними, а як наслідок дії поліцейських є незаконними та не відповідають дійсності, з урахуванням того, що останній виконував бойовий наказ.

4) ОСОБА_1 є солдатом Збройних сил України, має три контузії та безліч хвороб пов`язаних з проходженням військової служби та безпосереднім виконань бойових завдань. Вказані ознаки працівником поліції були розтлумачені як алкогольні.

5) Після складання протоколу, працівники поліції дозволили ОСОБА_1 сісти за кермо та поїхати далі до військової частини, тобто не відсторонили водія від керуванням транспортним засобом.

6) Не роз`яснення водію ОСОБА_1 положень ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

7) Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 був складений за відсутності свідків, потерпілої особи та самого водія.

8) Відсутність у протоколі посилань на те, від якого саме огляду ОСОБА_1 відмовився (на місці за допомогою технічного приладу Драгер, або освідчення в закладі охорони здоров`я).

9) Відсутність відомостей у матеріалах справи про те, що ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу для визначення стану сп`яніння.

10) Відеозаписи та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 не засвідчені електронним цифровим підписом відповідача, що суперечить вимогам ст. 99 КАС України.

11) Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 про здійснення будь-якої фіксації правопорушення, відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото-, або відеозапису правопорушення, що суперечить постанові Верховного Суду від 31.01.2019 (справа №464/2309/17).

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в межах пред`явленого протоколу, за обставин, викладених у постанові, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що 20.12.2024 по вул.Любарського, 4а, м. Дніпро, вона стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, де водій ОСОБА_1 також був учасником пригоди. В ході спілкування з останнім вона помітила, що ОСОБА_1 був п`яним, за декілька метрів від нього було чутно різкий запах алкоголю, що у нього була нечітка вимова, він хитався. Як саме складалися документи працівниками поліції вона не бачила, однак всі дії були в полі зору, бо вона та водій ОСОБА_1 завжди були біля працівників поліції. Вона чула як ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на виявлення стану сп`яніння, у нього забрали водійське посвідчення, а його транспортний засіб взяли на «цепку/трос» і повезли.

Крім вказаного, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 201109 від 20.12.2024, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та такий, що складений уповноваженою особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення. Відповідно до протоколу убачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього у графі 13 є примітка;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, де зафіксовано, що на проїзній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського (Білостоцького), 4а, трапилася дорожня транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , котрий керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 100D», державний номерний знак НОМЕР_1 . Так, при розмові з водіями, серед яких був і водій ОСОБА_1 , працівник поліції фіксує те, що першочергово будуть проведені оперативні дії з огляду, відповідних вимірів дорожнього полотна та складання документів за ст. 124 КУпАП, та було поставлене питання ОСОБА_1 про вживання ним алкогольних напоїв (14:38:52 година), на що останній надає свою позитивну відповідь: «Утром пил «Кинбридж» «14:39:00 година) та « ОСОБА_3 » (14:39:02 година)». Після проведення відповідних вимірів місця дорожньо-транспортної пригоди, працівник поліції встановлює у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує останньому пройти огляд у встановленому законному порядку, зокрема огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер» (16:00:10 година). На вказане питання ОСОБА_1 з настороженням повідомляє поліцейському: «Можно дунуть, если будет показывать, то я откажусь» (16:00:48 година), з подальшим проханням працівнику поліції порадити, як йому буде краще (16:01:13 година), та чіткою відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння (16:01:18 година). Надалі, продовжуючи бесіду з працівником поліції, водію ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з подальшим зауваженням того, що дійсно водій ОСОБА_1 має виражену ознаку алкогольного сп`яніння, вказане ОСОБА_1 й сам не заперечує. Крім того, із вказаного запису прослідковується і те, що на місці події присутній другий водій, який став учасником ДТП (свідок ОСОБА_2 ), котра також підтверджує те, що від ОСОБА_1 дуже чутно запах алкоголю, останній знаходяться у нетверезому стані, що призвело до аварії, внаслідок чого її автомобіль отримав механічні ушкодження, а її дитина, котра знаходилася у машині дуже злякалася. Так, під час складання протоколу, працівником поліції були встановлені анкетні дані водія ОСОБА_1 та були поставлені останньому відповідні питання, що мають місце для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, із відеозапису прослідковується й те, що водій ОСОБА_1 дійсно має виражені ознаки алкогольного сп`яніння, просить не вказувати у протоколі місце проходження ним військової служби, обмежившись, що він не працює;

- розпискою від 20.12.2024, складеною водієм ОСОБА_1 , відповідно до якої останній зобов`язується не керувати транспортним засобом «Mercedes-Benz 100D», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки має ознаки алкогольного сп`яніння, та відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом «Mercedes-Benz 100D», державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з нормами, встановленими законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ст. 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Судом достатньо досліджені всі обставини справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, відповідно до КУпАП, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201109 від 20.12.2024.

Дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильно кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

1) Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 складено пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а саме: протокол складений о 16:22 годині; подія у протоколі зафіксована о 14:15 годині; відмова проходження огляду на стан сп`яніння згідно з відеозапису 16:00 година, суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, виходячи з наступного.

Як убачається з протоколу серії ЕПР1 № 201109 він був складений 20.12.2024 о 16:22:24 годині. Опис фабули у протоколі про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є 14:15:01 година 20.12.2024. Деякі каліграфічні неточності у написанні часу складання протоколу, та самої відмови від огляду (16:01:18 година), що зафіксовано на камери працівників поліції, не свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений після спливу двох годин з моменту зупинки транспортного засобу та виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , як про це вказує адвокат.

2) Посилання сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на переконання суду, не свідчить про порушенням працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

3) Твердження адвоката, що висновок працівника поліції про те, що у ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є хибними, а як наслідок дії поліцейських є незаконними та не відповідають дійсності, з урахуванням того, що останній виконував бойовий наказ, суд вважає їх неслушними, виходячи з наступного.

Як убачається з відеозапису працівник поліції вказав, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, та йому було запропоновано пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Суд констатує, що законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння. Заперечення стороною захисту встановлених у водія уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, як на окрему підставу для закриття провадження у справі, є невмотивованими.

4) Суд погоджується з тим, що ОСОБА_1 є солдатом Збройних сил України, мав певні проблеми зі здоров`ям, у зв`язку із проходженням ним бойових завдань. Однак суд критично відноситься до посилань сторони захисту про те, що вказані ознаки встановлені працівником поліції та відображені ним у протоколі були розтлумачені останнім при цьому не взявши до увагу стан здоров`я ОСОБА_1 , а саме наявність трьох контузій, виходячи з наступного.

Згідно з долученої адвокатом до справи копії довідки військово-лікарської комісії від 31.07.2024 (а.с. 16) слідує, що ОСОБА_1 має змішаний астигматизм правого ока; між хребцевий остеохондроз грудного та поперечних відділів хребта, спондилоартроз, хрящові грижі, ретролістез, що є незначним порушенням. Вказані захворювання не пов`язані з проходженням військової служби. Такі травми, як: ДЕП-І ст. у вигляді розсіяної дрібно-вогнищевої симптоми цефалгічного синдрому; суб`єктивний вушний шум, визнані військово-лікарською комісією від 31.07.2024, як такі, що є незначним порушенням функцій. Разом з цим, ОСОБА_1 відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння 20.12.2024, тобто після п`яти місяців з часу отримання ним травм під час виконання службових обов`язків. Таким чином доводи адвоката про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в результаті отриманих травм мала вигляд, як така особа, що має ознаки алкогольного сп`яніння, є надуманими.

5) Факт відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем спростовуються показами свідка ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що після подій, які мали місце 20.12.2024, у ОСОБА_1 працівниками поліції було вилучене водійське посвідчення, а його транспортний засіб було взято на «цепку/трос» з подальшим перевезенням. Крім того, як слідує з розписки, наданою ОСОБА_1 , від 20.12.2024 (а.с. 4), останній зобов`язався не керувати транспортним засобом у зв`язку з наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння.

6) Доводи ОСОБА_1 та адвоката про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено прав згідно з вимогами Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП, суд вважає хибними з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи убачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, про що останній поставив особистий підпис у графах № 12, № 13. Жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо не роз`яснення йому процесуальних прав, не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і прийняття участі в суді захисником Філіповським В.В. та надання йому можливості відстоювати позицію ОСОБА_1 в суді.

Разом з тим, суд акцентує на тому, що права, які зазначені ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, подавати докази, клопотання.

Суд констатує, що ОСОБА_1 у повній мірі використав своє процесуальне право на захист під час розгляду справи у суді, був особисто присутнім у судових засіданнях, надавав вільні пояснення, переглядав відеозаписи, інтереси його представляє адвокат Філіповський В.В., котрий узгодив позицію із ОСОБА_1 , повідомивши суду про те, що подальші судові засіданні будуть здійснюватися без участі ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням на військовій службі.

Суд встановив, що по вказаній справі стороні захисту була надана необмежена можливість знайомитися з усіма матеріалами справи, надавати докази і заявляти клопотання, чим й скористався адвокат Філіповський В.В. під час розгляду справи в суді.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, як і не є підставою для закриття справи складання протокол у новому форматі, який на переконання суду відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.

7) Що стосується доводів сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 був складений за відсутності свідків, потерпілої особи, та самого водія, то суд не може вважати їх обґрунтованими, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16.02.2021 зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії щодо відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність двох свідків, тим паче потерпілої сторони, як про те зазначає адвокат, у цьому випадку є не обов`язковою, у зв`язку з чим суд також вважає такі доводи адвоката хибними.

8) Твердження сторони захисту на незрозумілість фабули правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, суд відхиляє та розцінює такі доводи, як надумані та безпідставні, оскільки фабула адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , є чіткою та зрозумілою, а саме: відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

9) Твердження адвоката про те, що матеріали справи не містять даних, що водія ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що вказане матеріали й не можуть містити, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд у встановленому законом порядку та не просив його доставляти до лікарні, у зв`язку із чим працівником поліції був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме із зазначенням п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, не є вмотивованими і твердження адвоката про те, що згідно з вимогами КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен бути складений в закладі охорони здоров`я. Так, згідно з положенням ст. 266 КУпАП, вимог щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія від проходження огляду на перебування у стані сп`яніння, у закладі охорони здоров`я не передбачено.

10) Доводи захисника, що відеозаписи та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 не засвідчені електронним цифровим підписом відповідача (працівником поліції), що суперечить вимогам ст. 99 КАС України, а тому вказане є неналежним доказом, суд також вважає неспроможними, оскільки вимоги КУпАП не передбачають накладення електронного цифрового підпису особи, яка є його автором на протокол та на відеозапис, який створено за допомогою нагрудної бодікамери працівника поліції. Відповідно до ст. 266 КУпАП вимагається лише наявність такого протоколу та відеозапису.

11) Безпідставним є і доводи адвоката, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024 відносно ОСОБА_1 не зазначено про здійснення будь-якої фіксації правопорушення, відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото-, або відеозапису правопорушення, що суперечить постанові Верховного Суду від 31.01.2019 (справа № 464/2309/17), суд вказує слідуюче.

Скасовуючи попередні рішення судів, з подальшим направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного у постанові від 31.01.2019 (справа № 464/2309/17) зазначив, що суди попередніх інстанцій не відобразили у своєму рішенні посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, не витребували та не дослідили докази необхідні для правильного вирішення справи. Тобто, не встановили фактичних обставин справи у цій частині, не дослідили докази необхідні для правильного вирішення справи.

Як убачається із матеріалів справи, а саме долучених технічних носіїв (два відеозаписи), події, що мали місце 20.12.2024 о 14:15 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського (Білостоцького), 4а, за участю водія ОСОБА_1 , фіксувалися боді-камерами № 473340, №473040.

Судом було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер № 473340, № 473040 працівників патрульної поліції, які містяться на двох DVD-R дисках долучених до матеріалів справи.

На безперервному відеозаписі міститься зйомка з нагрудних камер, з якої убачається, як працівник поліції підійшов до водія ОСОБА_1 , який на прохання поліцейського пред`являє документи на транспортний засіб та посвідчення водія і повідомляє, що він дійсно вранці вжив «Кінбрідж» та «Джин тонік».

Після працівниками поліції були зроблені відповідні заміри з підстав дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_1 і надалі поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд як на місці за допомогою технічного пристрою, так і пройти медичний огляд у лікарні на перебування у стані алкогольного сп`яніння, на що водій вказав свою відмову.

Надалі водію роз`яснюється, що відносно нього будуть складатися матеріали ч. 1 ст.130 КУпАП, останній і не заперечує, а навпаки турбується про те, якщо він пройде огляд на місці буде встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При оформленні матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він просить не вказувати, що є військовослужбовцем, а обмежитись зазначенням, що наразі він не працює. Крім того, ОСОБА_1 , розмовляючи по телефону із своїм товаришем вказує, що він вже й не поспішає, оскільки потрапив у дорожню-транспортну пригоду та відносно нього складають протоколи, після складання яких водій добровільно та без зауважень їх підписує.

На переконання суду, на наданих відеофайлах зафіксовані фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, що спростовують твердження сторони захисту, про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд зазначає, що хоча вказаний протокол серії ЕПР1 № 201109 від 20.12.2024 і не містить посилань на боді-камерами № 473340, № 473040, на що звертає увагу сторона захисту, суд самостійно встановив вказане, не дивлячись на те, що дана справа розглядається згідно вимог КУпАП, а не положень КАС України, як про те зазначає адвокат Філіповський В.В.

Крім того, суд врахував і позицію Верховного Суду від 31.01.2019, викладену у справі №464/2309/17 та констатує, що дані відеозаписи фіксувалися з боді-камер № 473340, № 473040, які відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд встановив, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських зафіксував усі необхідні моменти вказаної події від 20.12.2024 саме за участю водія ОСОБА_1 , зокрема: керування ним транспортним засобом з подальшою дорожньо-транспортною пригодою, встановлення особи, роз`яснення прав, не заперечення водієм вживання у вказану дату спиртних напоїв, пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння, відмова від такого проходження, поведінка водія, яка виражалася у згоді з тим, що він нетверезий.

На переконання суду, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку.

Суд встановив вищевказаний факт, відповідає нормам процесуального права.

На переконання суду, підстав уважати, що водію ОСОБА_1 , після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, працівниками поліції не було запропоновано пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, або що така пропозиція була для водія незрозумілою у суду відсутні.

Водночас суд зауважує, що ОСОБА_1 жодного разу не зазначив про те, що йому не зрозумілі вимоги працівників поліції, чи про своє бажання пройти медичний огляд на перебування у стані сп`яніння. Жодних зауважень після ознайомлення зі складеними щодо нього процесуальними документованими матеріалами не вказував.

При цьому суд констатує, що сам ОСОБА_1 у судовому засіданні вказував, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на місці, а в свою чергу адвокат стверджує про те, що ОСОБА_1 необхідно було доставити до закладу охорони здоров`я, що, на переконання суду, є позицією сторони захисту задля уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, при цьому сторона захисту оцінює і тлумачить норми процесуального закону, аналізу і переоцінки доказів на свій лад, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та адвокатом надано не було, як і не надано того, що жодних самостійних дій на проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв, доказів того, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі протягом двох годин або більше суду не надано, як і не надано відповідних рішень суду про оскарження дій працівників поліції.

Суд відзначає, що в даному провадженні стороною захисту був заявлений свідок ОСОБА_4 (уповноважена особа, яка складала протокол), який 11.03.2025 за викликом до суду з`явився, однак із неявкою адвоката вказане засідання не відбувалося.

Надалі, свідок ОСОБА_4 21.03.2025, 27.03.2025 та 03.04.2025 до суду не з`явився.

Суд, сприяв стороні захисту у виклику свідка до суду, однак ОСОБА_4 , будучи офіційно повідомлений про виклики до суду в якості свідка, не з`явився до суду.

На переконання суду вимоги Закону ст. 272 КУпАП, суд виконав та вичерпав всі процесуальні можливості щодо забезпечення явки свідка ОСОБА_4 , тобто сприяв стороні захисту провадження у забезпечені явки свідка до суду, і після чергової неявки свідка до суду, 03.04.2025 сам захисник ОСОБА_5 відмовився від подальшого допиту вказаного свідка при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд не вважає, що неможливість адвокату допитати вказаного свідка становить істотне порушення вимог КУпАП.

Крім того, допит такого свідка для підтвердження чи спростування обставин адміністративного правопорушення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення не є необхідним, враховуючи сукупність доказів провадження щодо винуватості ОСОБА_1 .

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи адвоката Філіповського В.В. щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення стороною захисту норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказані учасники провадження, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи сторони захисту щодо неспроможності обвинувачення, висунутого ОСОБА_1 , про порушення норм права, Наказів, Інструкцій, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні та прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу сторона захисту реалізовувала свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду адміністративного матеріалу інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Філіповський В.В., котрому суд надав змогу упродовж слухання справи здійснювати ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, подавати клопотання, чим останній і скористався.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушникаОСОБА_1 , який свою провину не визнав, є військовослужбовцем, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Окрім того, суд зазначає, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, кожен несе індивідуальну відповідальність за те, щоб рух був безпечним.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 занеобхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Водночас суд зауважує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак суду не були надані відомості, що вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинено під час перебування на військовій службі, тому, на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко