КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №371/1232/24 Головуючий у І інстанції - Геліч Т.В.
апеляційне провадження №33/824/2205/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Захарченка Ігоря Васильовича, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Захарченка Ігоря Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження закрито відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу,

установив:

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи передбачених ст. 38 КУпАП строків, протягом яких може бути накладено адміністративне стягнення.

Як встановив суд, ОСОБА_1 18 серпня 2024 року о 16 год 30 хв, на 117 км автодороги «Київ - Знам`янка» керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Захарченко І.В., вважає вказану постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог адміністративного закону, невідповідністю висновків суду викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з пояснень ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні, встановлено, що він не бачив позаду інший транспортний засіб, який рухався у попутному з ним напрямку, а тому ОСОБА_2 перед початком зміни напрямку руху, маючи намір перетнути проїжджу частину через зустрічну смугу руху, мав об`єктивно виявити іншій транспортний засіб в даній дорожній обстановці та побачити автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Touareg», який рухався в попутному з ним напрямку, однак при виконанні повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки даному транспортному засобу.

Вимогами п. 14.3 ПДР України врегульовано те, що водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Отже, аварійну ситуацію, внаслідок якої сталася дана ДТП створив ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 вимушено.

Таким чином, у даній дорожній ситуації ОСОБА_1 діяв у відповідності до вимог ПДР України.

Просив суд, скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно нього закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На вказану апеляційну скаргу Шкребтій В.В. , який діє в інтересах потерпілої особи ОСОБА_2 подав письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначив, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди вважає водія автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , так як останній рухаючись із значною швидкістю здійснив маневр обгону не врахувавши дорожню обстановку, а також те, що автомобіль, який рухався попереду ввімкнув покажчики та почав маневр повороту ліворуч, також не врахована дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія).

Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 .

Крім цього, зазначений свідок показала, що автомобіль «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався на великій швидкості, на ділянці автодороги із вузькою суцільною лінією здійснив виїзд на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення із автомобілем «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Зіткнення автомобілів відбулося коли «Ford Escort» уже фактично з`їхав на узбіччя дороги та звільнив смугу руху для автомобіля «Volkswagen Touareg» під керуванням ОСОБА_1 . Час із початку маневру автомобіля «Ford Escort» до зіткнення становить приблизно 3 секунди.

Вказує, що покази ОСОБА_1 є технічно неспроможними, так як при зазначених ним обставинах автомобіль «Ford Escort» мав отримати пошкодження із лівої передньої частини. В той же час співробітниками поліції встановлено, що автомобіль «Ford Escort» отримав пошкодження у задню ліву частину, а автомобіль «Volkswagen Touareg» крім інших отримав пошкодження радіатора, капота, спереду справа.

Таким чином автомобіль «Volkswagen Touareg» «в' їхав» у автомобіль «Ford Escort», а не навпаки, як показав ОСОБА_1 .

Наголошує, що згідно посвідчення водія серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 отримав посвідчення водія вперше і воно дійсне до 30 грудня 2024 року, а тому ОСОБА_1 не мав права рухатися керуючи автомобілем зі швидкістю більше 70км/год.

Отже, вважає, що дії водія ОСОБА_1 (перевищення швидкості, яка не дозволила йому контролювати рух та безпечно керувати ним, виїзд на зустрічну смугу руху у недозволеному місці та здійснення обгону транспортного засобу, який здійснював маневр повороту ліворуч) знаходиться у прямому безпосередньому зв`язку із наслідками у виді ДТП, яка мала місце 18 серпня 2024 року.

Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Захарченко І.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання потерпіла особа ОСОБА_2 не з`явився, його представник - Шкребтій В.В. подав клопотання про розгляд справи без їх участі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яка з`явилась в судове засідання, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтями 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, дотримався вказаних положень закону.

Так, п. 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновок суду першої інстанції, щодо порушення ОСОБА_1. п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Такий висновок підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484812 від 18 серпня 2024 року, який був предметом дослідження суду першої інстанції і яким зафіксовано, що ОСОБА_1 18 серпня 2024 року о 16 год 30 хв, на 117 км автодороги «Київ - Знам`янка» керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford», марки «Escort», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджені іншими дозами у справі, а саме: схемою місця ДТП від 18 серпня 2024 року, фото таблицею з місця ДТП, поясненнями/показами потерпілого та свідка, іншими матеріалами в їх сукупності.

Тому, апеляційний суд розцінює критично доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Захарченка І.В. про те, що аварійну ситуацію, внаслідок якої сталася дана ДТП створив ОСОБА_2 , оскільки це спростовується вищенаведеним.

Дослідивши указані докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.

Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю правильним висновок суду першої інстанції, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про те, що винуватцем ДТП є потерпілий ОСОБА_2 , то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд не вправі надавати оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП стосовно якого протокол про адміністративне правопорушення не був предметом розгляду суду першої інстанції. Таку правову оцінку на предмет наявності чи відсутності в діях учасника ДТП ознак порушень Правил дорожнього руху України може бути надано судом лише за умови розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно такої особи.

Одночасно апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

З правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання ст. 38 КУпАП - «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.

Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи, щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст. 247 КУпАП, щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що постанова Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Захарченка Ігоря Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько