03.04.2025 Справа № 756/4041/25
Унікальний № 756/4041/25
Провадження №3/756/1934/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Оболонського управління поліції Головного Управління Національної Поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №6266604 від 20.03.2025 року оформленого інспектором СПДН Оболонського УП ГУНП у м. Києві цього ж дня близько 21 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини, а саме вчинив сварку, ображав, викручував руку, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, посилаючись на те, що з 18.03.2025 року по 21.03.2025 року перебував на лікуванні у Київській міській дитячій клінічній лікарні №1 в педіатричному відділенні разом зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , госпіталізованого зі скаргами на нежить, кашель, температуру до 38С, якому діагностовано правобічну пневмонію із рекомендаціями, крім іншого, уникати контакту з хворими людьми, не відвідувати місця скупчення людей, та дитячі майданчики протягом 1 тижня. При цьому, матір дитини ОСОБА_3 20.03.2025 року грубо порушуючи порядок відвідувань медичної установи, з`явилась у палату дитячого лікарняного закладу не лише у вечірній час, а й будучи хворою, без будь-яких засобів індивідуального захисту. Таким чином, піддала явній небезпеці не лише свою дитину, а й інших пацієнтів лікарняного закладу. Переймаючись здоров`ям дитини ОСОБА_1 зробив зауваження ОСОБА_3 і запропонував залишити палату медичного закладу, що викликало у останньої супротив та агресію. При цьому, будь якого психологічного, а тим більше фізичного впливу на дружину не здійснював, що зафіксував на відеозаписі телефону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №6266604 від 20.03.2025 року оформленого інспектором СПДН Оболонського УП ГУНП у м. Києві цього ж дня близько 21 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини, а саме вчинив сварку, ображав, викручував руку, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю та, начебто, скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст.3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, утому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Таким чином, для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні підтверджено Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5323 КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1», що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 госпіталізований 18.03.2025 року із датою виписки 21.03.2025 року з діагнозом правобічна пневмонія середнього ступеня важкості, ДН 0, бронхообструктивний синдром, гострий назофарингіт, гострий правобічний євстахиїт. Дитина поступила із скаргами на вологий кашель, нежить. Погіршення стану з 11.03, без позитивної динаміки. Рекомендації, крім іншого, уникати контакту з хворими людьми, не відвідувати місця скупчення людей, та дитячі майданчики протягом 1 тижня.

Згідно довідки лікаря педіатра від 01.04.2025 року разом з дитиною в педіатричному відділенні з 18.03.2025 року перебував батько дитини ОСОБА_1 .

З долучених до матеріалів справи в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що матір дитини ОСОБА_3 20.03.2025 року о 20 год. 02 хв. дійсно знаходиться в палаті дитячого лікарняного закладу будучи хворою на «бронхіт» із підвищеною температурою тіла, що особисто підтверджує, перебуває поряд з дитиною без будь-яких засобів індивідуального захисту. При цьому, на зауваження батька дитини ОСОБА_1 щодо ризиків та небезпеки її присутності поряд з дитиною у такому стані не реагує, а на спроби її відеофіксації поводить себе агресивно і намагається цьому перешкодити, що в подальшому викликає розмову на підвищених тонах, дещо в емоційному стані із взаємними звинуваченнями.

Судом встановлено, що будь-які сторонні свідки вказаної події відсутні, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оформлявся за викликом та зі слів ОСОБА_3 , а отже зі слів заінтересованої особи, при цьому остання не зверталась зі скаргами про спричинення будь-яких тілесних ушкоджень та не спростувала оформлення аналогічного протоколу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно неї.

Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено умисного вчинення ОСОБА_1 20.03.2025 року о 21 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_2 дій фізичного та психологічного характеру із застосування насильства до ОСОБА_3 (криків, образ, викручування рук) внаслідок чого була завдана шкода її фізичному або психічному здоров`ю, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Отже, посадова особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, помилково прийшла до висновку про те, що об`єктивні зауваження і вимоги госпіталізованого батька дитини до ОСОБА_3 , яка з власної ініціативи прибула до лікарняного закладу у вечірній час у хворобливому стані, про припинення порушення режиму відвідування та усунення небезпеки для хворої дитини, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративному матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №6266604 від 20.03.2025 року - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В.Шевчук