Справа № 199/4582/25
ПОСТАНОВА

іменем України

08.04.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 05.04.2016 Покровським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи особою, якій накладалося адміністративне стягнення за ст. 173-2 КУпАП, 27.03.2025 о 02:40 годині за місцем свого мешканняза адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, штовханні, а також кидався в бійку, внаслідок чого завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 до суду не з`явився, будучи сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, через офіційний веб-сайт «Судова влада України», в тому числі повідомленням у додаток «Viber», яке доставлено адресату о 16:53 годині 07.04.2025.

Тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не заявляла клопотань про відкладення розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 751296 від 27.03.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис у протоколі;

- письмовим поясненням потерпілої ОСОБА_2 про те, що 27.03.2025 її колишній співмешканець ОСОБА_1 прийшов навістити дитину у дуже сильному стані алкогольного сп`яніння. Коли вона попрохала його піти, він зламав колонку, кинувся битися, ображав її нецензурною лайкою, погрожував, залякував, штовхав, хапав за горло, руки та одяг. Його дії викликали побоювання за безпеку її життя та життя її дитини;

- копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у відношенні потерпілої ОСОБА_2 з боку кривдника ОСОБА_1 , рівень високий;

- копією термінового заборонного припису серії АА № 545076 від 27.03.2025 стосовно кривдника ОСОБА_1 ;

- відомостями зі служби 102 про те, що надійшло повідомлення, що 27.03.2025 о 02:47 годині за адресою: АДРЕСА_1 батьки заявниці б`ються між собою. Прибувши на місце, виявлено заявницю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що у її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла сварка. Опитавши ОСОБА_2 , остання повідомила, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: погрожував фізичною розправою, ображав її нецензурною лайкою, штовхав, хапав за горло в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . За даним фактом від ОСОБА_2 відібрано пояснення, складено ФОР (рівень - високий), складено протоколи за ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ № 751276 та серії ВАБ № 222829 та ТЗП серії АА № 545071 та серії АА № 545076, на заборону спілкуватися, покинути місце проживання та перебування потерпілих терміном на 5 діб до 01.04.2025;

- копією постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2024, з якої слідує, що ОСОБА_1 накладалося стягнення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу за вчинення домашнього насильства по відношенню до співмешканки.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного та фізичного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Згідно ч. 2 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Під час накладення стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке посягає як на громадський порядок, так і на психічне здоров`я потерпілої, приймає до уваги дані про особу ОСОБА_1 , який офіційно не працевлаштований, вчинив домашнє насильство по відношенню до співмешканки ОСОБА_2 .

Крім того, суддею встановлено, що громадянину ОСОБА_1 постановами суддів Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.07.2024 та від 23.12.2024 накладалося адміністративне стягнення за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафів за вчинення домашнього насильства по відношенню до співмешканки.

ОСОБА_1 штрафи не сплатив.

Таким чином, адміністративне стягнення у виді штрафів не має виховного впливу на ОСОБА_1 , не попереджує вчинення останнім аналогічних правопорушень, а тому вчинення даного правопорушення є винятковим випадком та, зважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , наявність обставини, що обтяжує його відповідальність вчинення правопорушення у стані сп`яніння, надають можливість судді накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

При цьому, перешкод для накладення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту не вбачається, оскільки ОСОБА_1 не відноситься до осіб з інвалідністю першої або другої груп.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: В.О.Лисенко