Провадження № 33/824/1908/2025 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст.172-6 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.

за участю:

захисника - Бурдужої А.В.,

прокурора - Шкурпела Р.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративні стягнення:

-за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

-за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень.

-за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП накладенона ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника управління по роботі з персоналом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, будучи службовою особою державного органу, відповідно до підпункту «и» пункту першого частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VІІ), примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог пунктів 2, 3, 7 частини 1 статті 46 даного Закону, 29 січня 2024 року при поданні щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021, 2022, 2023 роки, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті вказав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальні суми 1 060 737 грн., 1 093 418 грн., 1 080 752 грн., чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною четвертою статті 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді І-ї інстанції, захисник Бардужа А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 4 ст. 176-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 повернути до Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для доопрацювання.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не надано належної оцінки доказам у справі, зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та прийнято необгрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог і доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апеляційної скарги захисника про необгрунтованість та незаконність постанови суду першої інстанції в частині визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, у відповідності до даних, які містяться у протоколах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника управління по роботі з персоналом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, будучи службовою особою державного органу, відповідно до підпункту «и» пункту першого частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VІІ), примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог пунктів 2, 3, 7 частини 1 статті 46 даного Закону, 29 січня 2024 року при поданні щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021, 2022, 2023 роки, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті вказав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальні суми 1 060 737 грн., 1 093 418 грн., 1 080 752 грн.

На підтвердження зазначених у протоколі даних, суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, а саме: лист заступника начальника Департаменту стратегічних розслідувань від 26 липня 2024 року про надсилання обґрунтованого висновку;лист керівника Управління проведених повних перевірок від 18 липня 2024 року про направлення обґрунтованого висновку; обґрунтованими висновками щодо виявлення ознак адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією стосовно ОСОБА_1 від 17 липня 2024 року; дисками з матеріалами провадження; копію довідки № 259/24 від 12 липня 2024 року про результати проведеної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 ; копію довідки № 261/24 від 12 липня 2024 року про результати проведеної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 ; копію довідки № 260/24 від 12 липня 2024 року про результати проведеної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2021 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 ; листи сектору з питань запобігання та виявлення корупції від 26 березня 2024 року про надання інформації; копію наказу № 31-к від 29 травня 2020 року про призначення ОСОБА_1 ; копію наказу № 118-к від 13 квітня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 ; копію особового листку по обліку кадрів з доповненням; копію автобіографії; копію службової записки; копію листа про ознайомлення з інформацією про обмеження та вимоги встановлені Законом України «Про запобігання корупції», які розповсюджуються на посадових та службових осіб виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, підписану ОСОБА_1 ; копію заяви ОСОБА_1 від 01 серпня 2017 року; копію заяви ОСОБА_1 від 22 червня 2021 року; копію щорічної декларації ОСОБА_2 за 2021 рік, подану 29 січня 2024 року; копію щорічної декларації ОСОБА_2 за 2022 рік, подану 29 січня 2024 року; копію щорічної декларації ОСОБА_2 за 2023 рік, подану 29 січня 2024 року; послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 в період з 01 січня 2024 - 10 липня 2024 рр.; листи Управління проведення повних перевірок від 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 про надання пояснень та документів; пояснення ОСОБА_1 від 29 травня 2024 року; витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; копію свідоцтва про право власності на житло; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом; копію договору дарування частини квартири; копію реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 033241; листи Управління проведення повних перевірок від 28 червня 2024 року ОСОБА_2 про надання пояснень та документів; пояснення ОСОБА_2 від 04 липня 2024 року; копію договору про купівлю-продажу земельної ділянки; листи Національного агентства з питань запобігання корупції від 27 березня 2024 року до банківських установ.

На переконання апеляційного суду, зазначені вище докази, відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Перевіряючи матеріали справи за протоколами про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає доводи захисника про відсутність умислу на вчинення даного правопорушення необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 при подачі декларації проставив відмітку про те, що ознайомлений з правилами подачі такої декларації, а отже діяв усвідомлено, умисно.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що що ОСОБА_1 був звільнений з посади а Фондбуло ліквідовано, а тому він не мав обов`язку подавати декларацію, при цьому подав її з власної волі, є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 , як начальник управління по роботі з персоналом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, відповідно до підпункту «и» частини першої статті 3 та статті 45 Закону № 1700-VII, був зобов`язаний подати щорічні декларації за 2021-2023 роки.

Переконливих доводів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, захисником в апеляційній скарзі не наведено та в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції у частині вирішення питання про дотримання строку накладення адміністративного стягнення з таких підстав.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» від 25.05.1998 року для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення). Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Тобто, якщо до Національного агентства з питань запобігання корупції, Національної поліції від викривача, надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, - то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, - моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи)

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення № 814, № 815, № 816 від 20 серпня 2024 року, 29 січня 2024 року ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені частиною четвертою статті 172-6 КУпАП: подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В той же час моментом виявлення даних адміністративних правопорушень є 22 березня 2024 року, коли уповноваженою особою Національного агентства - заступником керівника управління - керівником першого відділу Управління проведення повних перевірок ОСОБА_3 , проведено повну перевірку декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданих ОСОБА_1 . За результатами проведення повних перевірок НАЗК складено обґрунтовані висновки щодо виявлення ознак адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією стосовно ОСОБА_1 - 17 липня 2024 року.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції, провадження щодо ОСОБА_1 із прийняттям зазначеної постанови та накладення на нього адміністративного стягнення розглянуто 18 лютого 2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку з дня виявлення адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене та приписи ч. 4 ст. 38 КУпАП, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про можливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення зазначених правопорушень, оскільки строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплив.

Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику Європейського Суду з прав людини (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. The United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що судом першої інстанції був залишений поза увагою той факт, що на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4ст. 172-6 КУпАП спливли строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточноюта оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко