Справа № 161/1874/25
Провадження № 3/161/990/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 07 квітня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2025 року о 17:08 в м. Луцьк по вул. Ковельська, буд.1, водій ОСОБА_1 , не був уважний за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, допустив виїзд з другорядної дороги, та зупинку на головній дорозі, своїми діями створив перешкоду для руху Т/З Богдан А-09202 Н/З НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до ДТП. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив п. 2.3 «б», п. 1.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав, надав пояснення, аналогічні за змістом до письмових пояснень, які були ним надані під час складання працівниками поліції протоколу серії ЕПР1 № 221906 від 15.01.2025 року. При цьому, під час судового розгляду справи зазначив, що 15.01.2025 року була погана видимість, в зв`язку з чим не було видно дорожньої розмітки, проте підтвердив факт того, що він рухався з другорядної дороги, мав намір виїхати на головну дорогу та здійснити маневр «поворот ліворуч», при виїзді на головну дорогу, помітив, що по ній рухається транспортний засіб Богдан, зупинився, але при цьому передня частина його транспортного засобу вже перебувала на головній дорозі, тобто погодився, що такі дії свідчать про порушення ним правил дорожнього руху. Проте, вважав винним у ДТП 15.01.2025 року водія транспортного засобу ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими документами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, перевіривши інші матеріали справи та надавши оцінку доказам, наявним в ній, суд доходить висновку, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доказана у повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого сит. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №221906 від 15.01.2025 року за ознаками ст.124 КУпАП (а.с.1); схемою місця ДТП (а.с.2); фототаблицею (а.с.3); письмовими поясненнями особи, що притягується до відповідальності (а.с. 4); письмовими поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 , рапортом поліцейського (а.с. 6).

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , при зазначених вище обставинах, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вказані вище факти його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно досліджені в ході судового засідання, та які не заперечувались порушником.

Відповідно до п. 2.3.б.Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р., для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 1.5Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суд критично оцінює пояснення водія ОСОБА_1 щодо поганої видимості дорожньої розмітки, з огляду на фототаблицю до схеми місця ДТП 15.01.2025 року, яка спростовує дане твердження, та власноручні пояснення водія ОСОБА_1 на підтвердження перетину його автомобіля стоп лінії та зупинки його транспортного засобу вже при частковому перебуванні автомобіля на головній дорозі.

Так, відповідно до розділу 1.10 ПДР, недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо;

обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами;

оглядовість - об`єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія.

Отже, в даному випадку, не було перешкод у здійсненні руху у вигляді недостатньої видимості чи обмеженої оглядовості.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню до порушника, суд виходить з такого.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850,00 гривень, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності до особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Керуючись ст.ст. 124, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова