Справа № 390/407/25
Провадження № 3/390/145/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі судді Підгірської Г. О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 122 та частиною другою статті 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 об 11:21 на автодорозі Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв, 84 км, автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , було зупинено відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» та під час перевірки документів встановлено, що особа, яка перебувала за кермом, не має права керувати транспортним засобом, тобто не отримувала посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушила пункт 2.1.а. ПДР, та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 126 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 керував транспортним засобом зі швидкістю 81 км/год в межах населеного пункту, де дозволено максимальну швидкість руху 50 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 31 км/год, чим порушив пункт 12.4. ПДР, та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 , його законна представниця ОСОБА_2 (мати), захисниця Оверченко Лілія Володимирівна.

Стороною захисту подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною другою статті 126 КУпАП, працівниками поліції до суду надано: протоколи від 13.02.2025 серії ЕПР1 № 245607 і 245620; довідку про неотримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом; довідку про належність транспортного засобу; відеозаписи, розміщені на DVD-дисках, які є додатками до протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши аргументи сторони захисту, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад наведених адміністративних правопорушень зважаючи на таке.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якого складались протоколи про адміністративні правопорушеннявід 13.02.2025, на час їх складання був неповнолітнім.

Відповідно до частини першої статті 270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Згідно з вимогами пункту 7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

Однак, складаючи протоколи уповноважена особа не переконалась у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушень, вчинення яких йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку, зобов`язана була такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника або законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 33 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них відеозаписів вбачається, що працівником поліції були відібрані усні пояснення у неповнолітньої особи і складено протоколи щодо нього без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога чи захисника.

Наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протоколи про адміністративні правопорушеннявід 13.02.2025 серії ЕПР1 № 245607 і 245620, які є основними процесуальними документами, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не можна вважати допустимим доказом.

В силу вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки протоколи про адміністративні правопорушення, які є основним процесуальним документом, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, визнано недопустимими доказами у цій справі, можна констатувати, що сторона обвинувачення не довела наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи наведене, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною другою статті 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, статтею 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 та частиною другою статті 126 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Г.О. Підгірська