КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/8033/24Головуючий у І інстанції: Шестопалова Я.В.
Провадження №33/824/1096/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21лютого 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Антосини Р.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 12грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ірпінськогоміського суду Київської області від 12грудня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Антосина Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що працівник патрульної поліції шляхом обману та зловживанням впливом, під погрозою затримання та доставки до райвідділу, змусив ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду, надавши відповідні інструкції, що чітко проглядається на відеозаписі, наявному в матеріалах справи.

Крім цього, захисник стверджує, що направлення водія на огляд було складене поліцейським 28.07.2024 р.о 22 год. 20 хв., тобто уже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про формальність або фіктивність вказаного направлення. До того ж дане направлення не було підписане ОСОБА_1 .

Також у своїй апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним та не відображає обставини, які відбулися в період часу з 21:37:00 год. до 22:50:02 год. 28.07.2024.

За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Антосини Р.С. на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 28липня 2024 року о21 год. керував транспортним засобом BMW730,д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Святопокровській всмт Гостомель Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження оглядуна стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчинених адміністративних правопорушень на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №684374 від 28.07.2024 року, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції про те, що він здійснював керування вказаним транспортним засобом, а саме перепарковував його в інше місце, напередодні вживав алкогольні напої. Також на відеозаписі зафіксовано, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Даний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом у справі, оскільки він в повній мірі відображає обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначає, що він не керував вказаним транспортним засобом. Те, що він перепарковував автомобіль, не відповідає дійсності, оскільки це йому сказали говорити на відеокамеру працівники поліції.

Позицію ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, суд розцінює як таку, яка не підтверджується матеріалами справи та спрямована на уникнення ним відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.До того ж дана позиція спростовується наявними в матеріалах доказами, зокрема відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та зафіксованими на відеозаписі поясненнями свідків.

Доводи захисника Антосини Р.С. про те, що працівники поліції неправомірно схилили ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду, не підтверджуються як наявними в матеріалах справи доказами, так і матеріалами, долученими до апеляційної скарги.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 та його захисник Антосина Р.С. мали можливість у встановленому законом порядку оскаржити неправомірні, з їх позиції, дії працівників поліції. Проте, стороною захисту не доведено, що дії працівників поліції під час зупинки та огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння,були неправомірними, що могло б поставити під сумнів достовірність обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обґрунтованими є наведені у апеляційній скарзідоводи захисника про те, що направлення на огляд на стан сп`яніння було складене о 22 год. 20 хв., тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено о 22 год. 10 хв.

Проте суд вважає, що це не є істотним порушенням закону і не впливає на правильність встановлених фактичних обставин адміністративного правопорушення, оскільки направлення використовується при проведенні огляду особи в медичному закладі, проте від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушенняне встановлено порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, на які посилається апелянт, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Антосини Р.С. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Ірпінськогоміського суду Київської області від 12грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Антосини Р.С. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз