Справа № 585/2676/24
Номер провадження 3/585/6/25
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В. І., з участю секретаря судових засідань Зубко К.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Менька Д.Д.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , місце роботи: оператор ПАТ «Укрнафта», РНОКПП НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №193 від 06.06.2024, 06 червня 2024 року о 12 год. 09 хв. водій ОСОБА_1 в м. Ромни, по вул. Конотопська керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини) і від проходження огляду в установленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №193665 від 06.06.2024, 05 червня 2024 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 в с. Бобрик Роменського району по вул. Київська, поблизу будинку №2 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, старшого лейтенанта поліції Чоні О.Ю. при виконанні ним службових обов`язків, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав.

Щодо свого обвинувачення за ст. 185 КУпАП пояснив, що 05.06.2024 десь о 23 год. 50 хв. він на своєму автомобілі повертався від дівчини, зупинився на узбіччі дороги поговорити по телефону. До автомобіля хтось підійшов, було темно і він не бачив хто, почали стукати у вікно, стукали так сильно, що аж розбили заднє скло зі сторони водія (бокове заднє). Він злякався і поїхав додому. Його ніхто не наздоганяв, за ним не їхали. Приїхавши додому, він ліг спати. Те, що це саме працівник поліції стукав у вікно, він не бачив, бо було темно. Ніхто не представлявся і не показував йому ніяких посвідчень. Це все відбувалось близько хвилини. На вулиці освітлення не було.

Щодо обвинувачення за ст. 130 КУпАП пояснив, що 06.06.2024 він прокинувся зранку, проїхавши блок-пост, приїхав на роботу. Близько 11 год. приїхали троє інспекторів і сказали, що є необхідність його машину звозити на експертизу, оскільки була ДТП. Сказали, що відпросили його у майстра ОСОБА_2 . Він погодився, вони поїхали. За заправкою виїхало дві патрульні машини, зупинились перед ним, працівники поліції сказали, що він (Хворостенко) образив їхнього співробітника, сказали: «Драгера не треба, везіть його до лікарні». Його висадили з-за керма (він особисто керував транспортним засобом), за кермо його автомобіля сів поліцейський і повіз його до лікарні. В лікарні він зрозумів, що його вводять в оману і не погодився пройти огляд, вважав, що це не правильно, що вимога незаконна, оскільки йому спочатку працівник поліції сказав їхати проводити експертизу транспортного засобу, сів поряд з ним і вони поїхали, а потім його зупинили інші працівники поліції. Після цього його повезли у відділок поліції, чекали на якогось працівника поліції, який потім прийшов і сказав, що він ( ОСОБА_1 ) пошкодив йому руку. Потім його допитували різні працівники поліції щодо цього випадку, допитували до 17 год. вечора, ображали, обзивали. Він пояснював, що втік, так як злякався.

Коли виїжджали з місця роботи, за кермом був саме він, ОСОБА_1 . Працівники поліції сказали, що треба машину звозити до експерта. Якби не поліцейські з вимогою пройти експертизу у зв`язку з підозрою у ДТП, він би нікуди не поїхав. Щодо обставин ДТП працівники поліції йому нічого не пояснювали. Один працівник поліції їхав з ним праворуч, інший на задньому сидінні, а ще інший на машині їхав ззаду. Він працює біля с. Житнє Роменського району. Інші патрульні, які його зупинили, пояснили, що він вночі збив поліцейського, він запитував: « як збив, якщо транспортний засіб з переду і ззаду цілий». Не розуміє, як міг порушити правила ДТП, коли їхали до експерта, адже поруч з ним сидів працівник поліції, інший сидів позаду нього, третій працівник поліції їхав за ними. Тоді причину зупинки назвали втечу вночі. Напередодні алкогольних напоїв він не вживав.

Поліцейський СРПП Роменського РВП Терещенко ОС. пояснив, що 06.06.2024 він заступив на добове чергування і йому повідомили, що вночі був факт зупинки водія іншим працівником поліції Чоні, водій був у стані алкогольного сп`яніння і залишив місце події і працівнику поліції склом вікна було порізано руку. Вранці об`явили орієнтування по даному автомобілю. Помітили цей транспортний засіб в районі Процівки. По вул. Конотопській в м. Ромни зупинили його, побачили оперативних співробітників. Зупиняли за допомогою маячків. Коли зупиняли ОСОБА_1 , не знали, що з ним ще хтось їде. Після отримання орієнтировки виїхало 2 екіпажа. Водій вийшов, у нього були явні ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю і почервоніле обличчя. Йому запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер, він не захотів, поїхали в лікарню, де він також відмовився пройти огляд. В результаті цього ним (Терещенком) було складено протокол. Потім ОСОБА_1 повезли до відділу поліції, де допитували з приводу нічної події.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працює інженером технологом НГВУ «Охтирканафтогаз». ОСОБА_1 06.06.2024 приїхав на роботу, проходив перед зміною інструктаж і зранку поїхав обкошувати закріплену свердловину. Ближче до обіду він з`явився в супроводі працівників поліції. До нього ( ОСОБА_3 ) зайшов один з працівників поліції, попросив відпустити ОСОБА_1 приблизно на 2 години, мотивуючи тим, що мала місце ДТП і необхідно провести слідчий експеримент. Він відпустив його. ОСОБА_1 в той день був у нормальному стані, запаху алкоголю він від нього не відчувалось, хоча вони спілкувались на невеликій відстані. ОСОБА_1 вів себе адекватно. На чому і як він з працівниками поліції поїхав, сказати не може, тому що не бачив. Зранку, коли ОСОБА_1 проходив інструктаж безпосередньо у нього ( ОСОБА_4 ) в кабінеті, від нього не відчувався запах алкоголю, хоча останній розписується в журналі, що на його (свідка) столі. Якби він виявив у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, то доповів би про це керівництву. Коли у працівника виявляють такі ознаки, то разом з медичним працівником його направляють на освідування і у разі підтвердження наявності стану сп`яніння такого працівника звільняють.

Свідок ОСОБА_5 пояснила що працює лікарем-психіатром в КНП СОР «ОКСЛ». З приводу події від 06.06.2024 відносно ОСОБА_1 , то вона про неї не пам`ятає, але дивлячись на те, які документи збереглися, експертиза не була проведена. ОСОБА_1 привезли працівники поліції, виписали направлення, але експертиза не була проведена у зв`язку з відмовою. За ознаки сп`яніння нічого сказати не може. Заяви ні про проведення експертизи, ні про відмову від її проведення, не має.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що працює медичною сестрою в КНП СОР «ОКСЛ» і також пояснила, що не пам`ятає обставин події. За наявними документами можна дійти висновку, що освідування не було проведене.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що обіймає посаду старшого уповноваженого сектору кримінальної поліції Роменського МРВ. 06.06.2024 з метою встановлення осіб, причетних до ДТП, яка мала місце в с. Бобрик, коли в період дії комендантської години було зупинено автомобіль, водій якого в подальшому залишив місце зупинки, було завдано травм працівнику поліції Чоні. Проведеними заходами встановлено автомобіль та його власника автомобіля ОСОБА_1 і було здійснено виїзд в с. Миколаївка с. Житнє (по місцю роботи встановленої особи). ОСОБА_1 знаходився на робочому місці в робочій формі, запаху алкоголю він ( ОСОБА_8 ) від нього не чув, близько з ним не контактував. По приїзду встановлено механічні пошкодження (розбите заднє скло) на автомобілі, було видно кров на склі, встановлено особу водія. Опитування та доставку ОСОБА_1 він ( ОСОБА_7 ) не здійснював. Його завданням було встановити особу. До місця роботи їздив він ( ОСОБА_8 ) і працівник поліції ОСОБА_9 . З керівником ОСОБА_1 розмовляв ОСОБА_9 , як і з самим ОСОБА_1 . Останній поїхав з працівниками карного розшуку, а він ( ОСОБА_7 ) поїхав у відділ поліції. ОСОБА_1 ніхто не затримував, хто його супроводжував, не пам`ятає, хтось з працівників карного розшуку. Після зупинення ОСОБА_1 іншими працівника поліції, він зупинився, ОСОБА_9 вийшов з автомобіля і залишився на місці, а він ( ОСОБА_8 ) поїхав до відділу поліції.

Інспектор СРПП Роменського РВП ОСОБА_9 пояснив, що була інформація про те, що встановлена особа, яка може бути причетна до наїзду на працівника поліції Чоні. Він ( ОСОБА_9 ) та працівники карного розшуку виїхали до місця роботи цієї особи. Побачили транспортний засіб з розбитим склом, встановили чий автомобіль, виявили, що він належить ОСОБА_1 . Почали спілкуватись з ним, він майже не йшов на контакт. Потім начав про деякі факти повідомлять. Говорив, що подія була, зупиняли, але чи зачепив поліцейського чи ні, відповіді конкретно не було. Тому виникла необхідність додаткового допиту. ОСОБА_10 його до райвідділу і повідомили про необхідність огляду автомобіля. ОСОБА_1 погодився. Коли виїхали, його (Хворостенка) автомобіль був зупинений нарядом поліції, який їхав на зустріч. Далі він ( ОСОБА_9 ) присутній не був. Також пояснив, що він ( ОСОБА_11 ) підходив до майстра, щоб відпустили з роботи Хворостенка, щоб довести його вину чи встановити невинуватість. Якби ОСОБА_1 відмовився з ними поїхати, то викликали б СОГ. Але він погодився, вів себе спокійно, спротиву не чинив. Явних ознак алкогольного сп`яніння не мав, якби мав, то йому би не пропонували сісти за кермо. Він ( ОСОБА_9 ) запитував, чи поїде Хворостенко сам, чи з ними. Хто з працівників поліції його супроводжував, не пам`ятає. ОСОБА_1 говорив, що алкоголю не вживав.

Йому ( ОСОБА_9 ) було поставлене завдання встановити особу, встановити транспортний засіб і далі доповісти про встановлену інформацію. Також була вказівка доставити встановлену особу до райвідділу поліції. Він ( ОСОБА_9 ) запропонував ОСОБА_1 поїхати до райвідділу, запитав, чи він з ними (працівниками поліції) поїде, чи своїй автомобілем, він відповів, що поїде своєю машиною. Коли ОСОБА_1 зупинив інший наряд поліції, то вони (працівники поліції і він разом з ними) не зупинялись, поїхали далі, а можливо і зупинялись, не пам`ятає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суддя дійшов наступного.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №655730 від 06.06.2024 (а.с.2) та відеозапис (а.с.7).

Щодо указаного протоколу про адміністративне правопорушення, то він складений уповноваженою на те посадовою особою, в межах наданих їй повноважень, відповідає вимогам ст. ст.255, 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При дослідженні відеозапису підтвердився факт керування ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час транспортним засобом. Проте не підтвердився факт наявності у останнього ознак алкогольного сп`яніння, при наявності яких працівник поліції зобов`язаний заявити вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння.

Про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 заявили і допитані в судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Більше того, останній вказав на те, що ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння не мав, а якби мав, то йому би не пропонували сісти за кермо.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015року №1452/735,огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України.

Таким чином, обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи.

В судовому засіданні працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, такі як різкий запах алкоголю з ротової порожнини, про що він зазначав останньому. Проте долучений відеозапис не містить моменту зйомки відразу після зупинки водія, де б було зафіксовано той факт, що працівник поліції роз`яснює водію про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і у зв`язку з чим така необхідність виникла. На відео, крім моменту зупинки транспортного засобу, зйомка якого проведення за допомогою службового відеореєстратора в патрульному автомобілі, зображений момент перебування ОСОБА_1 в медичній установі, де він дійсно відмовляється від огляду, в цілому мотивуючи тим, що така вимога незаконна.

Таким чином, за результатами розгляду справи не підтвердився факт наявності підстав у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №655730 від 06.06.2024 день та час, для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки якщо він доступний та достатній.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупний аналіз зазначених вище обставин свідчить про те, що працівниками поліції не доведено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а тому й підстав, згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, для пропонування працівниками поліції пройти огляд водію, не було.

Інші докази по справі щодо обвинувачення за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема рапорти працівників поліції (а.с.5, 6) є похідними.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що органом поліції не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже, констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Тому приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 цього ж Кодексу.

Щодо правопорушення за ст. 185 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 , то з матеріалів справи вбачається, що вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення відбулось 06.06.2024 .

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином станом на 08.04.2025 строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому, пункт 7 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинені у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається на підставі статті 38 КУпАП.

Указане узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18) .

Аналогічна позиція узагальнена науково-консультативним висновком Вищого адміністративного суду України щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вказавши, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на закінчення строку накладення адміністративного стягнення, провадження у даній справі в частині обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 3 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 185, 221, 247 п.1 та п.7, 283-284, 287-291, 298-299 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В.І.Євтюшенкова