ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/621/25 Справа № 243/9974/24 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Кривий Ріг

31.03.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського районного суду Донецької області від 08.01.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2025р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Прокопцевим С.В., який в апеляційній скарзі:

- вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення;

- вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня вказівка про правові підстави зупинення транспортного засобу, зупинка транспортного засобу під час комендантської години не передбачена ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та ЗУ «Про національну поліцію», тому зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставною та у працівників поліції були відсутні правові підстави для вимоги огляду на стан сп`яніння;

- вважає відеозапис неналежним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не є безперервним у порушення «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1206 від 18.12.2018р.

- вказує, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, не направляли до закладу охорони здоров`я, оскільки матеріали справи не містять відповідного направлення, тому огляд на стан сп`яніння відповідно до ст. 266 КУпАП є недійсним;

- зазначає, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, проте суд наклав стягнення у розмірі 17000грн., що не передбачено КУпАП;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином до судового засіданні не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, його інтереси представляє захисник Прокопцев С.В., перешкоди для розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП відсутні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника Прокопцева С.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30.11.2024р. о 00:37год., в м. Слов`янськ по вул. Літературній район буд. № 24 керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», а також від проходження такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, та прохав суд закрити провадження у справі, при цьому зазначив, що він не керував автомобілем, їхав як пасажир зі своїм товаришем ОСОБА_3 , та саме ОСОБА_3 був водієм.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 показав, що 30.11.2024р. о 00:37год. він особисто керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE», н/з НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 в цей час перебував в зазначеному автомобілі разом з ним в якості пасажира, але працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення чомусь саме щодо ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши показання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та показання свідка ОСОБА_3 не прийняв вказані показання як достовірні на підтвердження фактичних обставин справи, та вважав доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме ОСОБА_1 .

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 984200 від 30.11.2024р. та відеозапис, яким в хронологічному порядку та детально зафіксовано обставини виявленого правопорушення.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідивши та оцінивши у судовому засіданні відеозапис на предмет доведеності фактичних обставин у справі вважав доведеним факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , та доведеним факт наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння та його відмову від висловленої вимоги працівника поліції на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичній установі.

При цьому, при дослідженні відеозапису судом першої інстанції було встановлено, що при зупинці транспортного засобу та збільшенні зображення вбачається, що за кермом автомобіля перебуває особа, яка одягнута у світлу (жовту) кофту та темну безрукавку, та саме в такому одягу перебуває ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції в подальшому.

Крім того судом першої інстанції було встановлено, що на відеозапису чітко відображено, що після зупинки автомобіля та зміни інтенсивності горіння ліхтарів стоп сигналу, тобто прибирання ноги з педалі гальма, саме в цей момент ОСОБА_3 вийшов з пасажирського місця спереду, що унеможливлює його перебування за кермом одночасно із знаходженням ОСОБА_1 на пасажирському сидінні спереду.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Прокопцева С.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вважає їх неспроможними, та не вбачає підстав для їх задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час дії комендантської години, тобто під час дії обмежувальних заходів під час воєнного стану, працівниками поліції виявлено автомобіль , який під час руху, при увімкненні на службовому автомобілі червоного сигналу проблискового маячка, що є сигналом-вимогою до зупинки для транспортних засобів, пришвидшився, збільшивши швидкість руху, намагаючись уникнути переслідування патрульним автомобілем. Після зупинки транспортного засобу з пасажирського переданого місця вийшов свідок ОСОБА_3 , який намагався сісти на місце водія, проте у цьому йому перешкодив працівник поліції. Таким чином є беззаперечним факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а висновки суду першої інстанції щодо правильності встановлення суб`єкта правопорушення в особі ОСОБА_1 не викликають сумніву. При подальшому спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належним чином перевірив фактичні обставини справи та встановив в його діях склад адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, яка відмовилась від огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівник поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня вказівка про правові підстави зупинення транспортного засобу, зупинка транспортного засобу під час комендантської години не передбачена ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та ЗУ «Про національну поліцію», тому зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставною та у працівників поліції були відсутні правові підстави для вимоги огляду на стан сп`яніння є також неспроможними, оскільки по-перше, протокол про адміністративне правопорушення не містить вимоги у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП обов`язкового зазначення підстави зупинки транспортного засобу відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, оскільки не є складом вказаного адміністративного правопорушення, по-друге, хоча комендантська година, та її обмежувальні заходи не закріплені законодавчо, та на даний час є виключно розпорядженням органів місцевого самоврядування, проте покликані на забезпечення безпеки цивільного населення, виявлення диверсійних дій противника, забезпечення завдань військового стану. При цьому, враховуючи викладене вище, слід зауважити, що переміщення осіб, у тому числі на автотранспорті під час комендантської години без порушення чинного законодавства, здійснюється безперешкодно.

Слід звернути увагу, що тривале переслідування працівниками поліції із застосуванням червоних світлових сигналів примусової зупинки іншого транспортного засобу, який збільшує швидкість та намагається уникнути переслідування, до законних підстав переміщення проїзною частиною не належить.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис є неналежним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не є безперервним у порушення «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1206 від 18.12.2018р. суд апеляційної інстанції вважає неслушними, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП відеозапис є обов`язковим лише при огляді водія на стан сп`яніння. В іншій частині провадження КУпАП не вимагає застосування відеозапису. Решту змісту відеозапису з бодікамер працівників поліції, чи з відеореєстратора службового автомобіля, слід розглядати як доказ, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП. При цьому КУпАП, як закон, у жодній свої нормі не вимагає безперервності відеозапису, та доручення у його такій формі до матеріалів справи. Наведена вище Інструкція передбачає порядок використання працівником поліції спеціального технічного засобу із функцією відеозапису під час несення служби, та не регламентує обсягу використання такого відеозапису у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, не направляли до закладу охорони здоров`я, оскільки матеріали справи не містять відповідного направлення, тому огляд на стан сп`яніння відповідно до ст. 266 КУпАП є недійним є безпідставними, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було відсторонено від керування. При цьому КУпАП, встановивши вимогу, за наявності підстав, про відсторонення особи від керування, практичного виконання такої вимоги не наводить. Тому на переконання суду апеляційної інстанції, усне висловлення особі про її відсторонення від керування, чи зазначення, про це в протоколі про адміністративне правопорушення слід вважати дотриманням вимог ч. 7 ст. 266 КУпАП.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, то суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги, оскільки вказане направлення складається не для особи, яка підлягає медичному огляду на стан сп`яніння, а безпосередньо до лікаря такої установи. Оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Тобто самостійного звернення особи до закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння не передбачено, тому наявність чи відсутність в матеріалах справи такого направлення на фактичні обставини справи не впливає.

Доводи апеляційної скарги захисника, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, проте суд наклав стягнення у розмірі 17000грн., що не передбачено КУпАП також є неспроможними, оскільки стягнення у виді штрафу щодо ОСОБА_1 визначене у межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що зазначено в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанову із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставними та не підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Прокопцева Сергія Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя