Справа № 523/1964/25
Номер провадження 3/523/1080/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси Позняк В.С., при секретарі Думанській Н.В., за участю адвоката Вакуліної А.І., за участю ОСОБА_1 розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, на утримані 1 неповнолітня дитина, з вищою освітою, інвалід 2 групи, проживаючого, АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу 21.01.2025 року о 01.15 год. по вул. Ак. Воробйова в м. Одеса, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом HYUNDAI IX 35 д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції барбітурати, що підтверджується висновком медичного закладу 000156 від 25.01.2025 року, тим самим порушив вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху».

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ст.130 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що у вказаний в протоколі день та час був зупинений працівниками поліції, на прохання працівників поліції надати документи для перевірки, повідомив, що залишив посвідчення водія в іншій машині, та попросив проїхати з ним до дому для надання вказаних документів, однак поліцейські відмовили в цьому, та запропонували вийти із машини та надати для огляду свої речі. При огляді особистих речей, а саме сумочки, було знайдено таблетку, яку він завжди тримає при собі, так як хворіє на сахарний діабет, і в екстрених випадках приймає цей препарат. Патрульний поліцейський не взяв до уваги це пояснення та запропонував проїхати до медичного центру для проходження огляду з метою виявлення стану перебування під впливом лікарських препаратів. Будучі впевненим, що під впливом лікарських препаратів він не перебуває, поїхав до лікарні для проходження огляду. У поясненнях наданих у судовому засіданні, ОСОБА_1 категорично не визнав свою вину, при цьому зазначив, що не погоджується із складеним відносно нього протоколом, у зв`язку з чим, просив справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Вакуліна А.І. у судовому засіданні зазначила перелік порушень з боку працівників поліції, а саме, з відеозапису з боді-камери поліцейського, який наданий до протоколу, не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, інспектором поліції не було названо водію жодної з ознак наркотичного сп`яніння, чи підозри перебування його під дією лікарських препаратів, у зв`язку з чим, направлення на медичний огляд було незаконним. Все це, на думку захисника, свідчить про намір працівників поліції в будь -якому разі скласти протокол про адміністративне правопорушення, без роз`яснення прав та обов`язків, та процедури проходження огляду, у зв`язку з чим просила справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вакуліної А.І., надані до суду, якими вони повністю заперечували факт порушення ним правил дорожнього руху, судом були досліджені матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме:

-протокол серії ЕПР 1 №232011 від 27.01.2025 року, (а.с.1,2)

-довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.3)

- висновком щодо результатів медичного огляду №000156 від 25.01.2025 року (а.с.5)

- поясненнями ОСОБА_1 до протоколу від 27.01.2025 року (а.с.6)

- відеозаписом ПВР № 474315, 475296 (а.с.7)

Також суд приймає до уваги, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 надійшли до суду у вигляді протоколу. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що до матеріалів справи працівниками поліції також було долучено в якості додатків відеозапис реєстратора № 474315, 475296, котрий в свою чергу повинен повністю фіксувати та в подальшому відтворювати зазначені згідно протоколу події, однак матеріали справи даний відеозапис не містять, що в свою чергу позбавляє суд можливості здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 , вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, за порушення яких передбачена відповідальність в межах ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що встановлено обов`язковість використання під час огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування фіксування результатів огляду у присутності двох свідків. Вказане свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечливим доказом, а обставини викладені в ньому не знайшли свого підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неналежними та викликають сумніви.

Відповідно до пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. №1395 зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 встановлено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Також слід вказати, що п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), доведенню підлягає наявність двох обставин одночасно, а саме керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Керування транспортним засобом є виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу тощо.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи у нетверезому стані не є доказом вчинення останньою правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, оскільки саме по собі перебування особи в транспортному засобі, в тому числі й на місці водія, не доводить факт керування транспортним засобом.

В справі відсутня інформація про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис фіксації правопорушення даного не містить, інших доказів не має.

В даному випадку відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, оскільки хоч і підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, однак не встановлено сам факт керування транспортним засобом.

Статею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин оправи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обставини порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 а Правил дорожнього руху доводиться протоколом про адміністративне правопрушення ЕПР1 № 232011 від 27.01.2025 року у відношенні ОСОБА_1 , відеозаписом, висновком щодо результатів, медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 25.01.2025 року, однак дані докази в своїй сукупності не встановлюють наявність у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно наявність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який в свою чергу не узгоджується з матеріалами справи та які протирічать поясненнями ОСОБА_1 наданими суду та не утворюють тієї достатньої сукупності фактів, що б без заперечливо свідчила про наявність в діях особи складу інкримінованого правопорушення та не залишала жодного розумного сумніву в цьому.

При оцінювані зібраних за справою доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та провину ОСОБА_1 у його вчиненні.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, дослідивши надані матеріали, враховуючи вищевикладене в сукупності, а саме суперечливий характер інформації, котра міститься в матеріалах справи, неузгодженість наданих доказів між собою, відсутність відеозапису в матеріалах справи, та як результат позбавлення суду можливості відтворити в повному обсязі події зазначені в протоколі для вирішення питання щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбачено ст. 130 ч.1 КпАП України, а також враховуючи положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 27, 38, 40-1, 130 ч.1, 213, 247,251, 283, 284 ч.1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.С. Позняк