Справа № 944/3930/24
Провадження №3/944/24/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,-

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №823180 від 16.07.2024 року, ОСОБА_1 25.06.2024 року о 10 год. 30 хв. в с. Лозино по вул. Рівці, 67-А, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху при виникненні небезпеки, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зниження швидкості до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка раптово вийшла на проїзджу частину дороги, врезультаті чого пішохід отримала тілесні ушкодження, а транспортний засіб технічні пошкодження, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 23 «б», 12.1., 12.3 ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , який про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, не з`явився, його представник адвокат Горонний О.О. скерував на адресу суду письмове клопотання, в якому просить провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обгрунтування поданого клопотання покликається на те, що 13.03.2025 року судовими експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок №5151-Е за результатами проведення комісійної судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП у справі про адміністративне правопорушення №944/3930/24, згідно якого, при відсутності в зоні видимості пішохідного переходу пішохід ОСОБА_2 , діючи відповідно до вимог п.п. 4.7.. 4.8.. 4.10., 4.14. а), б) ПДР, могла перейти проїзну частину під прямим кутом, при ньому перед виходом на проїзну частину із-за маршрутного автобуса вона повинна була впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, і раптово не виходити (не перебігати) проїзну частину. Дії пішохода ОСОБА_2 яка раптово вибігла на смугу руху автомобіля «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 із-за автобуса, який зупинився на проїзній частині, не відповідали вимогам п.п. 4.7.. 4.8.. 4.10.. 4.14. а), б) ПДР., оскільки такі дії спричинили небезпеку для руху, вони перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Отже, аналізуючи наявні в справі докази можна прийти до висновку про відсутність прямих, належних та допустимих доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП.

Водночас, судові експерти, надаючи відповідь на питання щодо відповідності дій ОСОБА_1 ПДР та існування його дій в причинному зв`язку з фактом ДТП зазначили, що у діях водія не вбачається невідповідностей ПДР при виїзді на зустрічну смугу руху, здійснюючи об`їзд автобуса, який зупинився в межах правої смуги проїзної частини дороги. При цьому, відповідності чи невідповідності дій водія автомобіля «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 п.п.12.3. розділу 12 ПДР експертами не встановлено через недостатність спроможних технічних даних.

Вважає, що лише наявність прямих, незаперечних доказів, які вказують на порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за сг. 124 КУпАІІ.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пошкодив власний автомобіль, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Водночас, оскільки іншим учасником ДТП була пішохід ОСОБА_2 , до протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів, які дозволили б встановити факт того, що майну чи здоров`ю пішохода спричинено шкоди.

Відтак, в матеріалах справи відсутні докази спричинення шкоди будь-якому майну, що є необхідною умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАГІ. В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.06.2024 року також відсутня інформація про шкоду заподіяну пішоходу ОСОБА_2 .

З врахуванням відсутності доказів, які дозволили б встановити факт того, що майну, здоров`ю пішохода спричинено шкоди, а інших наслідків не настало, наведене додатково свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Просить клопотання задовольнити.

Представник потерпілої сторони - адвокат Зозуля А.В. скерував на адресу суду заяву, в якій просить розгляд адміністративних матеріалів проводити у його відсутності. Винести постанову на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суддя, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постановою судді від 19.11.2024року у справі №944/3930/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП призначено судову автотехнічну експертизу.

21.03.2025року адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та висновок експерта від 13.03.2025 №5151-Е скеровані до Яворівського районного суду Львівської області.

Згідно висновку експерта від 13.03.2025 №5151-Е за результатами проведеної автотехнічної експертизи по справі №944/3930/24:

1(4). Водій автомобіля «Volkswagen Sharan» ОСОБА_3 , рухаючись в межах населено пункту, відповідно до вимог п.12.4 ПР повинен був вести керований ним автомобіль зі швидкістю не більше 50км/год, а з моменту, коли був об`єктивно спроможний виявити небезпеку для руху, обумовлену появою на проїзній частині пішохода ОСОБА_2 , яка раптово вибігла із-за автобуса, що зупинився на проїзній частині, згідно вимог п.12.3 ГІДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

При відсутності в зоні видимості пішохідного переходу пішохід ОСОБА_2 , діючи відповідно до вимог п.п.4.7, 4.8, 4.10, 4.14.а),б) ПДР, могла перейти проїзну частину під прямим кутом, при цьому перед виходом на проїзну частину із-за маршрутного автобуса вона повинна була впевнитись у відсутності транспорних засобів, що наближаються, і раптово не виходити (не вибігати) на проїзну частину. Встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля «Volkswagen Sharan» ОСОБА_4 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом своєчасного застосування гальмування (діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР) не надається можливим через відсутність технічно спроможних даних про віддалення автомобіля до місця наїзду в момент винекнення небезпеки для руху. Встановити, чи відповідали дії водія автомобіля «Volkswagen Sharan» ОСОБА_1 вимогам п.12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування гальмування), не надається можливим через відсутність технічно спроможних про віддалення автомобіля до місця наїзду в момент винекнення небезпеки для руху. Інших невідповідностей дій водія ОСОБА_1 вимогам ПДР, які б з технічної точки зору, могли перебувати в причинному зв"язку з фактом ДТП, не вбачається.Дії пішохода ОСОБА_2 , яка раптово вибігла на смугу руху автомобіля «Volkswagen Sharan» із-за автобуса, який зупинився на проїзній частині, не відповідали вимогам п.п.4.7, 4.8, 4.10, 4.14.а),б) ПДР, і оскільки такі дії спричинили небезпеку для руху, і вони перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП. Дії пішохода ОСОБА_2 , яка раптово вибігла на смугу руху автомобіля «Volkswagen Sharan» із-за автобуса, що зупинився на проїзній частині, спричинили небезпеку для руху водію автомобіля, а тому перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Оскільки встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля «Volkswagen Sharan» ОСОБА_1 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування не виявилось можливим, то відповідно, і встановити причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_1 та фактом ДТП не надається можливим.

Згідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

П.12.3. ПДР України передбачено, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Натомість відповідно до вимог п.4.7. ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

П.4.8. ПДР України, якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

Відповідно до вимог п.4.10. ПДР України перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

З матеріалів справи та пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вбачається, що дії пішохода ОСОБА_2 , яка раптово вибігла на смугу руху автомобіля «Volkswagen Sharan» із-за автобуса, який зупинився на проїзній частині, не відповідали вимогам п.п.4.7, 4.8, 4.10, 4.14 а,б ПДР, і спричинили небезпеку для руху,і вони перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Суспільна шкідливість дії чи бездіяльності означає, що вона заподіює або створює загрозу заподіяння шкоди об`єктам адміністративно-правової охорони, які передбачено в ст. 9 КУпАП.

Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності та є результатом прояву волі і розуму правопорушника.

Діючи умисно, правопорушник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає і бажає (прямий умисел) або свідомо допускає (непрямий умисел) настання шкідливих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Необережність проявляється у вигляді самовпевненості або недбалості (ст. 11 КУпАП).

Самовпевненість полягає в тому, що особа передбачає настання протиправного, шкідливого наслідку, але легковажно розраховує на його відвернення.

Недбалість полягає в тому, що особа не передбачає можливості настання протиправних наслідків, хоча за цих обставин повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, наявність вини правопорушника в тій чи іншій формі є важливою і необхідною ознакою адміністративного правопорушення, що сприяє полегшенню та уточненню кваліфікації, зумовлює об`єктивність підходу при визначенні міри та виду обтяження, що покладається на винного.

Адміністративне покарання може бути застосоване лише у зв`язку з діяннями, які характеризуються умисною або необережною виною. Що ж стосується дій випадкових, то, оскільки вони виключають будь-яку вину: умисну чи необережну, взагалі не тягнуть за собою адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими та іншими доказами.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства України, фактичних обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у матеріалах справи, суд вбачає, що дорожньо-транспортна пригода сталось за відсутності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а внаслідок недотримання ПДР України пішохода ОСОБА_2 , яка вибігла із-за автобуса на смугу руху транспортних засобів.

Отже, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9-11, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И ЛА:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Швед Н.П.