Справа № 127/1761/25
Провадження № 3/127/391/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., за участю прокурора Запорожчука А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 19.11.2018, органом № 0514, РНОКПП: НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста запобігання та виявлення корупції Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації, будучи згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином про, що свідчать довідки від 24.01.2025, 11.02.2025, 04.03.2025 та 25.03.2025 про отримання СМС повісток, що наявні у матеріалах справи.

Разом, із тим у діях ОСОБА_1 вбачається бажання уникнути адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки систематично перед судовими засіданнями, останній надсилав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що останній перебуває на лікарняному.

Прокурор Запорожчук А.С. у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи без ОСОБА_1 , оскільки останній зловживає своїми процесуальними правами та підтримав протокол про адміністративне правопорушення, просив суд задовільнити його та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

З метою недопущення безпідставного відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений законом, з метою недопущення затягування справи, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 по наявних матеріалах справи.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 порушені не будуть, оскільки останньому достеменно було відомо про розгляд вказаної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці ЄСПЛ сформував усталений підхід до визначення критеріїв розумності тривалості судового провадження, згідно з якими підлягають врахуванню такі обставини: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (наприклад, рішення у справах «Юртаєв проти України» від 31.01.2006, «Смірнова проти України» від 8.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 21.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Вергельський проти України» від 12.03.2009).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки, у матеріалах адміністративної справи містяться довідки від 24.01.2025, 11.02.2025, 04.03.2025 та 25.03.2025 про отримання електронних СМС повісток, у яких зазначено, що ОСОБА_1 отримав повістки та був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, то суд вважає, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд його справи у суді, та своїми діями він навмисно створював перешкоди для того, щоб уникнути адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що може розглянути справу без участі ОСОБА_1 з метою недопущення пропуску процесуальних строків.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У ході судового розгляду та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 83 від 13.01.2025, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста запобігання та виявлення корупції Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації, будучи згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до наказу начальника УПСЗН Вінницької РВА № 45 від 30.03.2022, ОСОБА_1 01.04.2022 було призначено на посаду головного спеціаліста з питань запобігання корупції, що відноситься до державної служби категорії «В», за результатами конкурсу з оплатою праці відповідно до законодавства.

Наказом начальника УПСЗН Вінницької РВА № 41 від 25.05.2023 ОСОБА_1 01.05.2023 було звільнено з посади головного спеціаліста з питань запобігання корупції за власним бажанням.

Згідно з наказом начальника УПСЗН Вінницької РВА № 19 від 30.01.2024 ОСОБА_1 01.02.2024 було призначено на посаду головного спеціаліста з питань запобігання корупції, яка відноситься до державної служби категорії «В».

Так, дана посада відноситься до категорії посад «В» державної служби, про що останній був повідомлений та ознайомлений 01.04.2022.

Згідно з п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

У примітці до ст. 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, ОСОБА_1 , є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтею 68 Конституції України регламентується, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п. 1, пп. «а», «в»-«г» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно ст. 52-1 Закону України «Про запобігання корупції» особливості здійснення заходів фінансового контролю стосовно окремих категорій осіб - стосовно осіб, зазначених у пп. «в», «г», «д», «е», «з», «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», які за посадами, що вони займають, належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням такими особами оперативно-розшукової, контррозвідувальної, розвідувальної діяльності, осіб, які безпосередньо забезпечують безпеку посадових осіб відповідно до Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», а також осіб, які претендують на зайняття таких посад, та осіб, які припинили діяльність, заходи, передбачені розділом VII цього Закону, організовуються і здійснюються у спосіб, що унеможливлює розкриття належності таких осіб до відповідних державних органів чи військових формувань, у порядку, що визначається Національним агентством.

Згідно ч. 8 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єкти декларування, на яких поширюється дія ст. 51 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані подати визначені цією статтею декларації не пізніше 90 календарних днів з дня настання першої з таких обставин - припинення чи скасування воєнного стану, звільнення з військової служби або в інший строк, визначений порядком здійснення заходів фінансового контролю, передбаченим абз. 1 ст. 52-1 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024.

Суб`єкти декларування, зазначені у ч. 7 - 14 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. 7 - 14 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», якщо відповідні декларації не було подано раніше.

До того ж, згідно з відомостей з ЄДРД ОСОБА_1 подавав наступні електронні декларації: 09.10.2017 кандидат на посаду за 2016 рік, 03.03.2018 кандидат на посаду за 2017 рік, 04.03.2018 кандидат на посаду за 2017 рік (виправлена), 04.03.2018 кандидат на посаду за 2017 рік, 05.03.2018 кандидат на посаду за 2017 рік, 13.03.2019 щорічну за 2018 рік, 13.03.2019 2019 щорічну за 2018 рік (виправлена), 21.01.2020 щорічну за 2019 рік, 12.06.2020 декларація перед звільненнями, 25.01.2021 щорічну за 2020 рік, 07.01.2022 декларацію перед звільненням, 09.02.2022 щорічну за 2021 рік, 09.02.2022 щорічну за 2021 рік (виправлена), 28.03.2023 щорічну за 2022 рік, 28.03.2023 щорічну за 2022 рік (виправлена), 31.01.2024 кандидата на посаду за 2023 рік, 30.07.2024 щорічну за 2023 рік, 30.07.2024 декларацію при звільненні.

Отже, ОСОБА_1 відомий порядок заповнення та подачі вищезазначених декларацій.

Таким чином, ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин лише 30.07.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Тобто, ОСОБА_1 мав подати декларацію при звільненні (за період з 01.01.2023 по 01.05.2023) перед тим як 31.01.2024 подав декларацію кандидата на посаду за 2023 рік.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб. Уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію лише 30.07.2024 о 19:37 год.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 був повідомлений про те, що зобов`язаний подавати декларації, як особа, що займає посаду категорії «В».

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту ст. 33 КУпАП слідує, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує обставини передбачені ст. 33 КУпАП, а тому приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень у майбутньому до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 40-1, 172-6, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: