Справа № 204/1948/25
Провадження № 3/204/719/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

01 лютого 2025 року о 01 годині 55 хвилин в м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, буд. 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, особа, що керувала транспортним засобом ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Пояснив, що він хотів переставити свій автомобіль, оскільки він сидів у друга біля вокзалу. Він відмовився від проходження медичного огляду, оскільки забоявся, бо він вживав алкоголь ще вдень. Під вечір він нічого не пив, однак вдень, близько 16 години, він вживав пиво. Забоявся проходити, оскільки боявся бути позбавленим права керування і тому злякався і відмовився. Він вивозе людей із Донецької області. Він не був впевненим, чи є перегар, чи ні. Він у поліцейських просив про те, що він йде на контракт, а будучи без прав керування, там не буде чим заробити на хліб. Там просто трішки необхідно було переставити автомобіль, по дурості, не подумавши. Він хотів переставити автомобіль з пр. С.Нігояна, буд. 5, та поставити навпроти автовокзала на стоянку по пр. С.Нігояна, там автомагазин і є заїзд для автомобілів. Його зупинили співробітники поліції, оскільки була комендантська година і він їхав в комендантську годину. Він знав, що в комендантську годину не можна рухатись, оскільки він їздить на вантажному автомобілі постійно в комендантську годину, оскільки вивозить людей. Автомобіль стояв на проїжджій частині, а тому вважав, що автомобіль можуть забрати й вирішив його переставити й піти далі відпочивати. До другої години він просто із другом сиділи і розмовляли про те, що обидва хочуть піти на військову службу за контрактом. Об 16 годині він випив літри два пива. Він розумів те, що від нього може бути перегар та він міг бути в стані сп`яніння, однак він не збирався нікуди їхати, а лише хотів переставити автомобіль. Він розуміє, що винен у цьому правопорушенні. Він розуміє те, що його дії можуть наражати оточуючих на небезпеку, а тому вирішив саме в комендантську годину переставити свій автомобіль, оскільки на вулиці не повинно було бути людей.

В судовому засіданні адвокат Пасічник Т.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, приймав участь у антитерористичній операції, забезпечував її проведення і захист суверенітету та територіальної цілісності України та має намір продовжувати військову службу на посаді автомлюсара, водія ВС. Так, ОСОБА_1 є військовослужбовцем та для виконання бойових завдань й для підтримки бойового рівня підрозділу йому необхідно керувати транспортним засобом. Діючими нормами ст. 130 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави та позбавлення права керування транспортними засобами. Так, вказане надає можливість суду застосувати ст. 22 КУпАП. У зв`язку із чим просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім цього, зазначив, що він не заперечує факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння, а тому просив застосувати до останнього пом`якшене покарання, яке не буде пов`язане із позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 235579 від 01 лютого 2025 року; рапортом інспектора 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Сердюка В.А. від 01 лютого 2025 року.

Крім цього, суддею був досліджений диск на якому містяться відеозаписи № 470270 та № 472871 від 01 лютого 2025 року. Так, відповідно до відеозаписів о 01:52:53 годині на запитання патрульного поліцейського ОСОБА_1 повідомляє, що він їде додому та нічого не вживав. На пропозицію патрульного поліцейського пройти на місці медичний огляд задля встановлення стану сп`яніння, останній погоджується. Об 01:54:13 годині після того, як патрульний поліцейський дістав газоаналізатор та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд, останній відмовився від такого огляду. О 02:01:26 годині ОСОБА_1 намагається здійснити дії, які спрямовані на вирішення питання щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності, однак патрульний поліцейський роз`яснює йому про недопустимість таких його дій.

Так, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винен у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розглядаючи клопотання адвоката Пасічника Т.В. про застосування ст. 22 КУпАП та ст. 69 КК України при призначенні стягнення, суддя зазначає наступне.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Обставин, які б пом`якшували або ж обтяжували відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Щодо посилання адвоката Пасічника Т.В. на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому задля проходження ним військової служби йому необхідне водійське посвідчення, суддя зазначає наступне.

Так, відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_2 , який було долучено до клопотання адвоката, вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено в запас на підставі ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», таким чином станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, останній не є військовослужбовцем.

Крім цього, посилання як ОСОБА_1 , так і адвоката Пасічника Т.В. на те, що ОСОБА_1 має намір підписати контракт на проходження військової служби, не може бути взято суддею до уваги, оскільки вказане стосується можливої перспективи на майбутнє.

Також, не заслуговує на увагу й посилання ОСОБА_1 на те, що посвідчення водія та можливість керування транспортним засобом є його єдиним заробітком, оскільки жодних документів, які б підтверджували факт працевлаштування на посаді, яка вимагає права керування транспортним засобом судді під час судового розгляду надано не було.

Слід окремо звернути увагу й на пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він сів за кермо свого автомобіля виключно лише задля того щоб перепаркувати його, оскільки боявся, що його заберуть на штраф майданчик бо стояло воно на проїжджій частині, однак вказані пояснення суддею не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженим під час судового розгляду відеозаписами із камер патрульних поліцейських із яких було встановлено, що під час зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив патрульних поліцейських, що він їде додому, що свідчить про неправдивість пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні.

При вирішенні клопотання адвоката Пасічника Т.В. суддя виходить з того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення, що вбачається із ч. 1 ст. 25 КУпАП.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачене стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане, на водіїв позбавлення права керування транспортними засобами застосовується разом із штрафом і не передбачено його незастосування. При цьому, таке стягнення у даній санкції є основним на рівні із штрафом. З огляду на що, суддя не вбачає можливим незастосування даного стягнення при встановленні події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, в КУпАП не передбачено застосування стягнення, більш м`якого, ніж передбачено останнім, зокрема ст. 130 КУпАП не відноситься до статей, які передбачені ст. 22 КУпАП, а відтак суддя не вбачає обґрунтованим застосування вимог Кримінального кодексу України при призначенні санкції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а в клопотанні захисника слід відмовити.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступеню вини та інших вимог передбачених ст.ст. 33-35 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винну стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Тому, оскільки ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю необхідним стягнути з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя О.О. Некрасов