Єдиний унікальний номер судової справи: 477/2632/24
Номер провадження: 33/812/135/25 Головуючий у місцевому суді: Саукова А.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Коростієнко Н.С.,

за участю: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Рвачова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова Олексія Олександровича на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 701714 від 04 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року о 23 год 10 хв керував транспортним засобом Renault Pokker, номерний знак НОМЕР_1 в Миколаївській області, Вітовський район, а/д Одеса - Мелітополь - Новозаводськ 169 км, в стані алкогольного спяніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 1314 від 03 жовтня 2024 року, складений о 23 год 45 хв. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення ним вимог п.2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

He погодившись із зазначеною постановою суду, 05 березня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Рвачов О.О. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Рвачов О.О. зазначає, що медичний огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням п.15 Розділу 3 Інструкції № 1452/735 від 29.11.2015 року, оскільки під час його проходження в лікарні, лікар лише один раз надав «продути» Драгер, при цьому не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер через 20 хв, а також не запропонував здати жодні зразки біологічного середовища. За такого на думку захисника медичний висновок № 415 є недійсним.

Захисник наголошує на тому, що внаслідок грубого порушення лікарем - наркологом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на перебування в стані алкогольного сп`яніння, а саме не відібрання в нього жодних зразків біологічного середовища, порушені його права, оскільки сторона захисту фактично позбавлена можливості заявити клопотання про призначення судово - токсикологічної експертизи через суб`єктивну неможливість її здійснення.

Також адвокат Рвачов О.О. вказує на те, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення у справі «Карелін проти Російської федерації», протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення

Разом з тим, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 обіймає посаду головного сержанта в НОМЕР_2 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України та у зв`язку з запровадженням воєнного стану на території України, функціонування підрозділів ДПС має надзвичайно важливе значення для забезпечення оборони та захисту територіальної цілісності та суверенітету України. А тому право керування транспортними засобами необхідне ОСОБА_1 не для приватних цілей, а саме для виконання бойових завдань ДПС, оскільки є гостра необхідність в постійній зміні дислокації в/ч. З огляду на зазначене, захисник просив суд застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачене законом, відповідно до ст. 69 КК, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рвачова О.О., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі й просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.

За положеннями пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2, 3, 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 701714 від 04 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року о 23 год 10 хв керував транспортним засобом Renault Pokker, номерний знак НОМЕР_1 в Миколаївській області, Вітовський район, а/д Одеса - Мелітополь - Новозаводськ 169 км, в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 1314 від 03 жовтня 2024 року, складений о 23 год 45 хв. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення ним вимог п.2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол водієм ОСОБА_1 підписано з приміткою «з протоколом не згоден».

Також, в матеріалах справи міститься чек щодо тестування на алкоголь, проведеного на місці зупинки працівниками поліції за допомогою приладу Alcotest 6820, тест № 1156, результат - 0,61‰ (а.с.2).

За результатами проведення на місці зупинки працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 , ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Результатом огляду є позитивна проба, показник - 0,61‰. ОСОБА_1 від підпису в Акті відмовився (а.с.43).

У зв`язку з незгодою водія ОСОБА_1 з результатом огляду на місці зупинки та виявленим бажанням пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, працівниками поліції складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5).

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі у відповідності до вимог діючого законодавства підтверджено відеозаписами, здійсненими на боді камери № 476735 та №476927 (а.с.11).

Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Renault Pokker, номерний знак НОМЕР_1 . Під час перевірки документів, працівниками поліції було встановлено особу водія - ОСОБА_1 та повідомлено про порушення ним ПДР України, а саме: не виконання вимог дорожньої розмітки 1.3 та її перетин. При цьому водій не заперечував як факту керування ним вказаним транспортним засобом так і порушення ним вимог ПДР. Разом з тим, працівником поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився. Огляд був проведений за допомогою приладу Драгер, результат огляду - 0,61‰. З даним результатом водій не погодився та виявив бажання пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі. Працівниками поліції водія було доставлено до КНП МОЦ ПЗ МОР. За результатом проведеного огляду лікарем наркологом за допомогою приладу Драгер у водія ОСОБА_1 виявлено вміст етилового спирту у видихуваному повітрі - 0,49‰. Після чого лікарем був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1314. ОСОБА_1 вказаний висновок підписав без зауважень. Після чого, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та ознайомлено водія з його змістом під підпис.

Відомості, які містяться на відеозаписі свідчать про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції № №1452/735 під час проведення огляду та вимог ст.266 КУпАП.

Цей відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксована подія правопорушення, який суд оцінює в сукупності з іншими долученими до протоколу доказами, які досліджені судом, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 03 жовтня 2024 року о 23 год 10 хв керував транспортним засобом Renault Pokker, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Отже суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що медичний огляд ОСОБА_1 є недійсним, оскільки був проведений з порушенням п.15 Розділу 3 Інструкції № 1452/735 від 29.11.2015 року, на увагу суду не заслуговують з наступних підстав.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до положень пункту 2 розділу І Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №1452/73 є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції №1452/73 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції №1452/73, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні положенням викладені в пунктах 3, 4, 6 Порядку №1103.

Пунктом 10 Порядку №1103 передбачено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Правовий аналіз положень розділу ІІІ Інструкції №1452/73 та пункту 10 Порядку №1103 дає підстави для висновку, що проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові є обов`язковим: з метою визначення наркотичного засобу або психотропних речовин (пункт 7 Інструкції №1452/73); якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (пункт 14 Інструкції № 1452/73).

Наведені норми закону та підзаконних актів свідчать про те, що, у разі проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння не передбачено проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові. Такий огляд проводиться лікарем із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Згідно встановлених у справі обставин, у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 лікарем-наркологом було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager», який є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки.

При цьому, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 на час його огляду на стан алкогольного сп`яніння перебував у свідомому стані та не повідомляв про наявність тяжких травм.

Отже, доводи захисника про порушення відносно ОСОБА_1 порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на вимогах релевантних нормативних актів.

З цих самих підстав не є слушними посилання адвоката Рвачова О.О. в апеляційній скарзі на порушення права ОСОБА_1 заявити клопотання про призначення судово - токсикологічної експертизи через суб`єктивну неможливість її здійснення.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись в повній мірі з твердженням захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може визнаватись доказом у справі про адміністративне правопорушення з огляду на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Російської федерації».

Так, за змістом статей 251, 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення за своєю природою є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, який оцінюється судом разом з іншими по справі доказами.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №701714 від 03.10.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити, а тому є належним та допустимим доказом, який оцінюється судом разом із іншими по справі доказами.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Разом з тим, зазначені в протоколі ААД №701714 від 03.10.2025 року обставини підтверджуються іншими дослідженими доказами у справі.

Апеляційний суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 обіймає посаду головного сержанта в НОМЕР_2 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України та у зв`язку з запровадженням воєнного стану на території України, функціонування підрозділів ДПС має надзвичайно важливе значення для забезпечення оборони та захисту територіальної цілісності та суверенітету України. Також судом враховано службову характеристику на ОСОБА_1 , надану під час апеляційного розгляду та згідно якої останній характеризується позитивно

Однак, вказані обставини не можуть бути безумовною підставою для незастосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, з огляду на таке.

Санкція частини 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення наступних адміністративних стягнень: штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто при обранні адміністративного стягнення застосування позбавлення спеціального права права керування транспортним засобом поряд зі штрафом при притягненні водія до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обов`язковим та безальтернативним.

За такого, суд першої інстанції, застосувавши до ОСОБА_1 такого виду стягнення як штраф в розмірі у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, діяв в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід взяти до уваги, що відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому при обранні адміністративного стягнення за правопорушення, визначене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не передбачено врахування пом`якшувальних обставин.

Також апеляційний суд звертає увагу на положення частини 4 статті 30 КУпАП, відповідно до якої визначені обмеження для застосування судом позбавлення права керування засобами транспорту, а саме: таке стягнення не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом цієї норми закону інших виключень для застосування позбавлення права керування засобами транспорту не передбачено.

Згідно довідки УПП в Херсонській області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 отримував 14 вересня 2023 року посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 (а.с.10).

За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За такого, відсутні правові підстави для зміни постанови судді в частині накладеного стягнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Рвачова Олексія Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко