Справа № 451/950/24 Головуючий у 1 інстанції: Куцик-Трускавецька О. Б.
Провадження № 33/811/227/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Джас Ірини Василівни на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року,

встановив:

постановою Радехівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, Серії ААД № 823642 від 02.07.2024 ОСОБА_1 , 02.07.2024 о 10 год 20 хв в м. Радехів по вул. Стоянівській 36, керував а/т. «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, блідніть шкірного покриву. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законному порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, адвокат Джас І.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову Радехівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що до матеріалів справи не додані пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, чим порушено його права.

Наголошує, що із відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 позбавили можливості власноручно написати пояснення, зокрема не видали бланк чи чистий аркуш паперу, а в подальшому працівник поліції вже відмовляє ОСОБА_1 від написання пояснень на окремому аркуші і зазначає, що «напишите такі пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення», надалі йому взагалі відмовляють від дачі пояснень, зазначаючи, що «пояснення дасте у суді». Стверджує, що відеозапис події є не безперервним, а отже не може бути належним та допустимим доказом.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджує відсутність у нього стану сп`яніння; відсутність ознак стану сп`яніння у Надворного чітка хода, чітка розмова; відсутність належних технічних засобів вимірювання та копії сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Drager» у працівників поліції. Вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівники поліції створили ситуацію для недосвідченого водія, якому виповнилося 20 років, направлені на зміну намірів останнього або нерозуміння ситуації при відсутності у водія досвіду.

Наголошує, що наявність у матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів спростовує запис в протоколі про адміністративне правопорушення про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам сторони захисту. Відеозапис та адміністративні матеріали протоколу ЕНА № 2521144 від 02.07.2024р. є підтвердженням відсутності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД № 823642 від 02.07.2024р., а в сукупності з іншими доказами підтверджують порушення працівниками ВРПП Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення. Посилається на судову практику Європейського суду з прав людини.

Розгляд справи неодноразово (двічі) відкладався за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Джас І.В.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції, 02 квітня 2025 року, ОСОБА_1 та його представник адвокат Джас І.В. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили. Адвокат Джас І.В. вдруге подала клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Беручи до уваги положення ч. 4 ст.294 КУпАП про двадцятиденний розгляд справи з дня надходження справи то суду, та зважаючи на те, що апелянт - адвокат Джас І.В. належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду вдруге подала клопотання про відкладення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність апелянта.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у протоколі, про адміністративне правопорушення серії ААД № 823642 від 02.07.2024: акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, «Alcotest Drager 0174»; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.07.2024; рапорті сержанта поліції Н. Білика від 02.07.2024 по суті адміністративного правопорушення (а.с.6); компакт-диску, на якому містяться 3 відеофайли з місця події, зняті уповноваженою особою (поліцейським), в яких відображені обставини, що мали місце 02.07.2024 за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується із оглянутого апеляційним судом відеозаписом водії, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Зокрема, на відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, є неспроможними.

Крім того, у протоколі протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 823642 від 02.07.2024 року визнав факт вживання алкоголю і підтвердив факт відмови від проходження огляду, зазначивши «відчував алкогольне сп`яніння, тому і відмовився».

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, не був знайомий з діями працівників поліції та можливими наслідками, жодним чином не спростовують вину його у вчиненні порушення п.2.5 ПДР.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не надали для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого стану вимірювальної техніки не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський надає особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на її вимогу.

Апеляційним судом було також перевірено доводи апелянта щодо тиску на ОСОБА_1 , зокрема у частині створення ситуації для водія, направлені на зміну намірів водія або нерозуміння ситуації при відсутності у водія досвіду та встановлено, що жодних підстав вважати, що працівники поліції здійснювали тиск на вказану особу немає, таке твердження апелянта не підтверджене доказами, не вбачається такого тиску і на досліджених відеозаписах.

Твердження про те, що, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які 02.07.2024 об 11:46 взяли проби у А. Надворного приладом № 83009018 для перевірки на стан алкогольного сп`яніння, у звязку з чим прилад показав 0,0% проміле алкоголю в крові, що також зафіксовано у висновку КП «Радехівська центральна районна лікарня» Радехівської міської ради Львівської області щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.07.2024 об 11:47 за №86 не впливають на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у частині відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Такі твердження були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

При апеляційному розгляді не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні. Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Джас Ірини Василівни залишити без задоволення.

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачениного ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ