Справа № 485/2160/24
Провадження № 33/812/113/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі захисника Гончарова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2024 року серії ААД №583169 20 жовтня 2024 року о 07:40 год. на автодорозі Т1508 с.Новопетрівка + 2 км 900 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN NAWARO д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу технічного приладу ALKOTEST Drager 6810, тест №1324, показник 1,38%. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події у справі про адміністративне правопорушення. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Суд, в порушення вищевизначених вимог закону, належним чином не повідомив його про розгляд справи, розглянув справу поверхнево, оскільки висновки про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам справи.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Гончаров М.С. - зазначав, що працівниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Всупереч положенням п. 9 та п. 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України за № 1376 від 06.11.2015 року, до протоколу не внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності, хоча ця обставина має значення при кваліфікації дій особи. За даними протоколу від 20.10.2024 року ОСОБА_1 начебто керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, проте на долученому відеозаписі такі ознаки не зафіксовано. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що свідчить про відсутність наміру у працівників патрульної поліції доставляти ОСОБА_1 до медичного закладу, до того ж після результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер» в ОСОБА_1 ніхто з працівників поліції не запитав чи не хоче він пройти огляд в медичному закладі і не роз`яснив цей порядок. З відеозапису також вбачається порушення порядку експлуатації приладу «Драгер», оскільки спочатку не було зроблено забір повітря і відповідно не було відомо, чи вільний пристрій від попередніх замірів та парів алкоголю. За такого, як вказує захисник, при складанні протоколу та збиранні доказів працівниками патрульної поліції було порушено вимоги статей 256 та 266 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року. Крім того захисник Гончаров М.С. звертає увагу, що доданий до матеріалів справи відеозапис є неповним, оскільки за даними складеного протоколу час керування відбувся 0 07: 40 год, а фіксація починається лише о 07:47 год, на відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , пересування такого транспортного засобу, першочергового спілкування працівника патрульної поліції з водієм автомобіля, а тому вважає його неналежним та недопустимим доказом. До того ж, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що достеменно було відомо працівникам поліції, але разом з тим матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками поліції військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було зупинено автомобіль, водієм якого є військовослужбовець, в якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та сам огляд на стан сп`яніння було проведено не уповноваженою особою та з порушенням ст. 266-1 КУпАП, а отже він вважається недійсним.

Постановою апеляційного суду від 25 березня 2025 року було поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги із доповненнями до неї.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним довідкою про доставку електронного листа на його електронну адресу (а.с. 133).

Від нього надійшли письмові пояснення в яких він зазначив, що є військовослужбовцем та перебуває у складі відповідної військової частини. Має відзнаки за сумлінне проходження служби. Станом на жовтень 2024 року проходив військову службу та приймав участь в бойових діях. Перебуваючи в Миколаївський області на виконанні бойового завдання, де водієм було призначено іншу відповідальну особу, проте 20 жовтня 2024 року той захворів, а тому ОСОБА_1 , як його командир, не мав права його призначити на виконання поставленого завдання та був вимушений особисто керувати автівкою, щоб виконати поставлену задачу. Також ОСОБА_1 вказував, що напередодні у його побратима народилася донька, його запросили на святкування, де він випив трохи спиртних напоїв. Рухаючись трасою Т1508, він побачив за собою червоні проблискові маячки автомобіля патрульної поліції, в зв`язку із чим, виконуючи вимоги ПДД зупинився і вийшов із свого автомобіля. Працівник поліції сказав, що він має ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніле обличчя, запах алкоголю із ротової порожнини) та сказав, що необхідно повідомити його безпосереднього командира, що і було ним виконано. Після розмови з командиром йому запропонували пройти тест на «Драгер» на що він погодився. Тест показав певні цифри та працівник поліції сказав, що він не має право керувати транспортним засобом в такому стані. Вже після ознайомлення з матеріалами справи разом з адвокатом він зрозумів, що працівник поліції порушив вимоги Інструкції, а тому він вирішив оскаржувати постанову суду. Також просив у випадку визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення врахувати те, що він має позитивні характеризуючи дані, не притягався раніше до адміністративної відповідальності та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки в бойових діях і при виконанні завдань, мало тих, хто має документи на право керування, а для підрозділу, в якому він перебуває, питання керування транспортом виникає часто.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник Гончаров М.С. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та доповнень до неї, також просив врахувати, що КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове, поряд з цим у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). За такого, у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, просив застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засоби на один рік. Вказував, що ОСОБА_1 проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, має нагороди, позбавлення його права керування транспортним засобом на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом він буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки, що підтверджується пояснювальним листом командира роти від 13.03.2025 року, направленого на адресу апеляційного суду.

З огляду на те, що ОСОБА_1 у зв`язку із проходженням військової служби не може з`явитися в судове засідання та надав письмові пояснення суду, захисник Гончаров М.С. вважав можливим розглянути справу за його відсутності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до п.п. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Положеннями частин 1-3 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2024 року серії ААД №583169 20 жовтня 2024 року о 07:40 год. на автодорозі Т1508 с.Новопетрівка + 2 км 900 м, водій ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN NAWARO, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу технічного приладу ALKOTEST Drager 6810, тест №1324, показник 1,38%. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Даний протокол підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень. В поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що надасть їх окремо в суді.

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на місці зупинки на алкоголь №324 від 20 жовтня 2024 року за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest 6820 ARPJ- 0489, результат становить 1,38 ‰ (проміле). Результати тестування підписані ОСОБА_1 без зауважень. Аналогічні дані щодо тестування ОСОБА_1 зазначені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, у якому ОСОБА_1 власним підписом засвідчив, що згоден з результатами огляду (а.с. 3, 4).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджується відеозаписом, проведеним працівником поліції на боді-камеру, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 за його згодою огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest 6820 ARPJ- 0489 та складання адмінматеріалів (а.с. 6).

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що в порушення вимог ст. 7, 9 КУпАП суд першої інстанції допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясував всі обставини події у справі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції не роз`яснено право на професійну правничу допомогу та не роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на відеозаписі з боді-камери о 07:48:38-07:48:57 год. зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема і право користуватися юридичною допомогою та, як вбачається з відеозаписів долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 не висловлював бажання скористатись правовою допомогою.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання захисника Гончарова М.С. щодо того, що всупереч положенням розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України за № 1376 від 06.11.2015 року до протоколу не внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності, так як з огляду на вимоги ст. 256 КУпАП відсутність вказаної інформації не свідчить про недійсність цього протоколу, до того ж протокол стосовно ОСОБА_1 складений за частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 2-3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки алкогольного сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Факт виявлення у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя підтверджується відеозаписом з боді-камери працівника поліції, де поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що в нього виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя (відео 07:48:26 07:48:31). Також дані ознаки відображенні у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3).

За такого, не можуть вважатись обґрунтованим посилання апелянта на відсутність встановлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння

Посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи направлення в медичний заклад апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння працівник поліції виписує у разі згоди особи пройти огляд в медичному закладі, тоді як водій ОСОБА_1 виявив згоду на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не піддавав сумніву результат проведеного тесту та не висловлював бажання щодо проведення відповідного огляду лікарем, у зв`язку із чим не було необхідності виписувати направлення та доставляти його до медичного закладу.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника Гончарова М.С. про те, що відеозапис не підтверджує здійснення поліцейськими контрольного забору повітря спеціальним засобом "Драгер", позаяк виконання даних дій працівником поліції не передбачено нормативними актами та носить лише рекомендаційний характер щодо попереднього "контрольного" продуву.

Посилання захисника Гончарова М.С. на те, що проведений працівниками поліції відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки події на ньому зафіксовані не в повному обсязі: відеозапис починається з 07:47, тоді як згідно протоколу про адміністративне правопорушення факт керування ОСОБА_1 автомобілем відбувався о 07:40, - не можуть бути прийняті до уваги.

Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про національну поліцію". Наданий відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, містить відеофайл, який є цілісним та безперервним та зафіксовані на ньому події повністю узгоджуються із наданими ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції письмовими поясненнями. Щодо до доводів захисника про відсутність відеофіксації з часу зупинення автомобіля та до часу початку відеозйомки, то таке не ставить під сумнів оригінальність цього відео.

Стаття 266 КУпАП, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зобов`язують поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису саме під час проведенні огляду водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Проведений працівниками поліції відеозапис повністю відтворює обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема процедуру огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», результат якого зафіксував 1,38 %. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, апеляційний суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (тобто посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що військовослужбовець у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин.

Як вбачається з матеріалів провадження водій 20 жовтня 2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем NISSAN NAWARO д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, де о 07:40 год. був зупинений працівниками поліції на автодорозі Т1508 с.Новопетрівка + 2 км 900 м. Тобто, подія відбулась поза межами військової частини, на автодорозі. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 на момент зупинки виконував службове завдання.

Отже у даній ситуації положення статті 266-1 КУпАП не застосовуються.

Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.

За змістом ст. 15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, є необґрунтованими.

Щодо клопотань ОСОБА_1 і його захисника Гончарова М.С. змінити обраний судом вид адміністративного стягнення та не застосувати до ОСОБА_1 такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Обраний судом першої інстанції вид стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом відповідає важкості та характеру вчиненого правопорушення. Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни обраного судом виду адміністративного стягнення і вважає, що саме таке стягнення буде відповідати меті адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Не є підставою для іншого і військова служба ОСОБА_1 та його військова спеціальність.

За такого немає підстав для зміни оскаржуваної постанови судді в частині обраного адміністративного стягнення і призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 разом із доповненнями до апеляційної скарги, поданими захисником Гончаровим Михайлом Сергійовичем, залишити без задоволення.

Постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць