Справа № 675/1143/24
Провадження № 3/675/5/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання Хом`як І. Г., захисника адвоката Гончарова М. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, особи з інвалідністю другої групи, рнокпп - НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

11 липня 2024 року о 20 год. 09 хв. гр. ОСОБА_1 у с. Радошівка по вул. Шепетівській, 17 Шепетівського району Хмельницької області керував квадроциклом марки «Spark SP 150-4» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6810) та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Також 21 липня 2024 року о 18 год. 03 хв. гр. ОСОБА_1 у с. Радошівка по вул. Центральній Шепетівського району Хмельницької області керував квадроциклом марки «Spark SP 150-4» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судове засідання, призначене на 09 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв., ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується даними рекомендованого про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки не повідомив.

За змістом ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Тому, враховуючи наявність факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження у досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 668194 від 11 липня 2024 року вбачається, що 11 липня 2024 року о 20 год. 09 хв. гр. ОСОБА_1 у с. Радошівка по вул. Шепетівській, 17 Шепетівського району Хмельницької області керував квадроциклом марки «Spark SP 150-4» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6810) та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення повністю узгоджуються та відповідають даним долученого до протоколу відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який був оглянутий суддею.

Так, із вказаного відеозапису вбачається, що 11 липня 2024 року о 20 год. 09 хв. у с. Радошівка по вул. Шепетівській Шепетівського району Хмельницької області рухався транспортний засіб поліцейських. Під час руху працівники поліції помітили, як попереду них їхав квадроцикл під керуванням ОСОБА_1 . Надалі поліцейські наздогнали вказаний транспортний засіб та ввімкнули звуковий сигнал. ОСОБА_1 зупинився. До нього підійшли працівники поліції, які при спілкуванні з водієм виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). У подальшому працівником поліції було неодноразово, виразно та зрозуміло запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі та роз`яснено, що в разі відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження огляду у будь-який спосіб та пішов з місця події. Також ОСОБА_2 не виявив бажання отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення та вказав надіслати йому такий документ поштою за місцем проходження військової служби.

Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 668152 від 21 липня 2024 року у той день о 18 год. 03 хв. гр. ОСОБА_1 у с. Радошівка по вул. Центральній Шепетівського району Хмельницької області керував квадроциклом марки «Spark SP 150-4» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Із долучених до адміністративних матеріалів відеозаписів вбачається, що 21 липня 2024 року о 18 год. 03 хв. працівником поліції у с. Радошівка по вул. Центральній Шепетівського району Хмельницької області був зупинений квадроцикл марки «Spark SP 150-4» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався без мотошолома. При спілкуванні із водієм поліцейський звернув увагу на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. У подальшому працівником поліції було неодноразово, виразно та зрозуміло запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, від чого останній категорично відмовився. Спілкуватися із поліцейськими ОСОБА_1 також відмовився, вказав, що за кермом не перебував та пішов з місця події. Працівником поліції роз`яснено водієві права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також вказано на те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21 липня 2024 року від проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився.

Із матеріалів справи вбачається, що пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння були здійснені працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків при проведенні таких процесуальних дій.

Проаналізувавши вказані докази, можна дійти висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.

Вищезазначені відеозаписи є чіткими, містять усі необхідні для кваліфікації дій обставини.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Наявні у матеріалах справ про адміністративні правопорушення відеозаписи містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчинених ОСОБА_1 правопорушень.

Відповідно до довідки Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 12 липня 2024 року 11 липня 2024 року о 08 год. 00 хв. наряду СРПП в складі інспектора ОСОБА_3 та поліцейського ОСОБА_4 для попередження, виявлення або фіксування правопорушень, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання водіями транспортних засобів правил дорожнього руху було видано нагрудну відеокамеру марки «CammPro 1826» та автомобільний відео реєстратор марки «YI Dashcam», які перебувають на балансі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та використовуються у службовій діяльності працівниками відділу.

Також за змістом довідки Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 24 липня 2024 року 21 липня 2024 року о 08 год. 00 хв. наряду СРПП в складі інспектора ОСОБА_5 та поліцейського ОСОБА_6 для попередження, виявлення або фіксування правопорушень, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання водіями транспортних засобів правил дорожнього руху було видано нагрудну відеокамеру марки «CammPro 1826R2/3/32» (інвентарний номер 10016938) та відео реєстратор марки «Xiaomi» (інвентарний номер /1), які перебувають на балансі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та використовуються у службовій діяльності працівниками відділу.

Відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.

Вказана Інструкція затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.

Розділ ІІ «Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів» передбачає, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Увімкнення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У даному випадку підстав уважати, що відеозаписи велися не безперервно, немає, бо на них зафіксовано увесь перебіг подій.

Також суддя зауважує, що ніким не спростовано та не заперечується той факт, що відображені на відеозаписах події відбувалися в дійсності.

Та обставина, що на відеозаписах не зафіксовано процес складення щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, не свідчить про їх неналежність та недопустимість, як про це вказує сторона захисту, оскільки застосування технічних засобів відеозапису є обов`язком у силу приписів ст. 266 КУпАП лише під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння. Водночас ОСОБА_1 категорично не бажав бути присутнім при складенні щодо нього адміністративних матеріалів, а тому у поліцейських не було необхідності фіксувати процес оформлення протоколів про адміністративні правопорушення за його відсутності.

У процесі дослідження доказів по справі не встановлено, що з боку органів поліції на ОСОБА_1 чинився тиск, проводилася провокація чи фальсифікація відповідних матеріалів.

При цьому, в матеріалах справ відсутні докази того, щоб сторона захисту зверталася із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції, чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які складали щодо ОСОБА_1 протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б підтверджували фальсифікацію матеріалів про адміністративне правопорушення, матеріали судової справи не містять.

Щодо доводів захисника з приводу того, що працівники поліції при складенні протоколів не роз`яснювали ОСОБА_1 його права, суддя зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Гончарову М. С. надана можливість реалізувати права, передбачені ст.ст. 268, 271 КУпАП та ст. 63 Конституції України, зокрема знайомитися із матеріалами справи, користуватися правовою допомогою адвоката, давати пояснення, подавати докази тощо.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, не впливають на правильність висновків судді посилання сторони захисту на відсутність у матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд у медичному закладі, оскільки такі документи складаються поліцейським у разі, коли водій погоджується на проходження відповідного огляду.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до ст. 266-1 КУпАП у даному випадку проведення огляду на стан сп`яніння віднесено до компетенції органів Військової служби правопорядку, суддя до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

До того ж матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця.

За таких обставин, огляд водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, на стан алкогольного сп`яніння мав бути здійснений у загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, а тому при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

Інші доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Гончарова М. С. не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки судді і були підставами для закриття провадження у справі.

Отже, суддею встановлено, що ОСОБА_1 11 липня 2024 року о 20 год. 09 хв. та 21 липня 2024 року о 18 год. 03 хв. керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Статтею 36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали про які постановою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2024 року об`єднані в одне провадження, керуючись приписами ст. 36 КУпАП, суддя вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, що згідно з ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.

З урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи правопорушника, який є учасником бойових дій та особою з інвалідністю другої групи, вважаю, що на ОСОБА_1 потрібно накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Що стосується доводів захисника про доцільність застосування за аналогією закону правил ст. 69 КК України та не накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддя вказує на наступне.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено основне та обов`язкове додаткове адміністративне стягнення: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами відповідно.

Зауважую, що законодавець у санкції не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового стягнень, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, стягнення.

Окрім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошено, що чинне адміністративне законодавство не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Разом із тим, слід керуватися положеннями ст. 33 КУпАП.

Ті обставини, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, був важко поранений при виконанні обов`язків військової служби, враховуються суддею, однак вони не можуть стати підставою для незастосування до водія обов`язкового додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової визначеності. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (такий висновок викладений у справах «Steel and others v. The United Kingdom» та «Sunday Times v. United Kingdom»).

Також слід зауважити, що ч. 4 ст. 3 КК України передбачає, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

За наведених обставин, застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 69 КК України є необґрунтованим та суперечить положенням КУпАП, оскільки при накладенні стягнення в справах про адміністративні правопорушення застосовуються приписи КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, є одним із тих правопорушень, які мають підвищену ступінь суспільної небезпеки, оскільки безвідповідальний підхід водіїв та порушення ними правил заборони керування транспортними засобами в стані сп`яніння, зокрема алкогольного, є причиною досить великої кількості аварій. Особа, яка сідає за кермо у стані сп`яніння, робить це умисно й усвідомлено, нехтує базовими та усім відомими Правилами дорожнього руху, та не зважає на серйозність і фатальність шкоди, яку вона може завдати як для оточуючих, так і для себе.

Відтак, ОСОБА_1 як особа, що має спеціальний статус водія, реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені законодавством України.

Із наведених вище мотивів, слід відхилити доводи про можливість за аналогією закону застосування до даних правовідносин положень ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у проваджені по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення. Розмір та порядок плати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з винної особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 цього закону від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Як установлено суддею, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 915409 від 03 вересня 2024 року, а тому у відповідності з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-36, 130 ч. 1, 221, 268, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: В. І. Столковський