Справа № 304/354/25 Провадження № 3/304/340/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

першого лютого 2025 року о 19.45 год у селі Сімер Ужгородського району Закарпатської області по вулиці Будівельників, ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (Управління патрульної поліції в Закарпатській області, постанова № ЕНА/3260424 від 14 жовтня 2024 року), у порушення вимог п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», р/н НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав та пояснив, що на прохання керівника на його транспортному засобі відвозив людей додому та був зупинений працівниками поліції.

Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Суд встановив, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 236127 від 01 лютого 2025 року, рапортом помічника-чергового відділення поліції № 1 Кропивницького Н.М. про прийняття повідомлення зі служби «102» від 01 лютого 2025 року № 507, даними ІП «Адміністративна практика» від 03 лютого 2025 року, що долучені до протоколу та довідками заступника начальника відділення поліції № 1 від 07 лютого 2025 року № 16765-2025 та № 16756-2025.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Стягнення накладатиметься відповідно до санкції зазначеної норми закону, оскільки згідно з положеннями ч. 2 ст. 33 КУпАП у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу порушника, який до адміністративної відповідальності притягнутий повторно, з метою виховання такого та попередження здійснення ним нових правопорушень, приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно з довідкою заступника начальника відділення поліції № 1 Гондорчина О. від 07 лютого 2025 року № 16765-2025 відповідно до бази даних ІПНП ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалося (а. с. 4); протокол про адміністративне правопорушення містить запис про належність транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 (а. с. 1).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2025 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя:Ганько І. І.