Провадження № 3/641/796/2025 Справа № 641/1245/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінська І.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025 року за адресою: м. Харків, пр. Аерокосмічний, буд. 177, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , не надав водійське посвідчення відповідної категорії та не мав права керування зазначеним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання неодноразово не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи повідомлявся, не вживав заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу.

З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився у судове засідання, заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення не подав, з урахуванням вимог ст.38КУпАП суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому також враховує, що адміністративне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 , не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за порушення пункту 2.1а) ПДР України передбачена статтею 126 КУпАП.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231787 від 15.01.2025 року; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області лейтенанта поліції Галкіної К., з якої вбачається, що згідно облікових даних ІПНП ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; рапортом поліцейського; схемою ДТП; поясненнями ОСОБА_2 від 15.01.2025 року та ОСОБА_3 від 17.01.2025 року тощо.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суду не надано.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Положеннями ст. 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення унормовано, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

У даному контексті суд приймає до уваги, що правопорушення, відповідальність за які встановлена переліченими вище статтями Особливої частини КУпАП, є такими порушеннями, щодо яких дитина, якій вже виповнилось 16 років, мала змогу повною мірою усвідомити ступінь їх суспільної шкідливості, проте усе одно їх вчинила.

Визначена положеннями ст. 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення система заходів впливу повинна бути спрямована саме на неповнолітню особу, мати здатність впливати на її поведінку, виховувати нульову толерантність до порушення закону, примушувати до зміни антисоціальної позиції.

Таким чином, суд у кожному окремому випадку повинен досліджувати всі обставини справи на предмет можливості застосування до неповнолітнього дієвих заходів адміністративної відповідальності, спроможних виправити протиправну поведінку останнього, а не просто застосовувати заходи впливу тільки тому, що суб`єктом правопорушення є неповнолітньою особою.

У даному випадку, суд враховує конкретні обставини справи, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь суспільної небезпеки його діяння, оскільки водій є загрозою для життя та здоров`я як для інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, так і для самого себе.

Таким чином, на переконання суду, ОСОБА_1 має нести відповідальність на загальних підставах, оскільки застосування до нього заходу впливу жодним чином не сприятиме правильному вихованню неповнолітнього, не досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та буде суперечити самій ідеї реституційного (відновного) правосуддя, згідно з принципами якого винні мають зрозуміти, що таке шкідлива неприйнятна поведінка та усвідомлювати шкоду, завдану потерпілому та суспільству. Правопорушник може й повинен нести відповідальність за свої дії. Обов`язкова реакція з боку держави на порушення правопорядку вважається найбільш актуальною саме для підлітків в усьому світі.

На підставі ст. 40-1КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 13, 24-1, 33-35, 40-1, 126, 251-252, 280, 283 285, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя- І. В. Зелінська