Провадження №: 3/752/244/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Токман Ю. Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року о 12:27, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz S600L», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на вул. Михайла Максимовича, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що 19 жовтня 2024 року не керував транспортним засобом. За кермом був його товариш. Під час руху вони зупинились та він пересів за кермо. Автомобіль стояв і не рухався. У цей час до них під`їхав патрульний автомобіль. Від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, натомість просив зачекати його адвоката. Коли приїхала захисник, працівники поліції не слухали їх та поїхали, не вручивши йому копію протоколу.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року між нею та чоловіком відбулась сварка, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції. Обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом не бачила, що за кермо автомобіля сідав ОСОБА_3 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Данило С.М. вважав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник Данило С.М. заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою свідка ОСОБА_3 , а також про зупинення провадження у справі у зв`язку з оскарженням у Солом`янському районному суді м. Києва постанови від 19 жовтня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову за задоволенні клопотання захисника про відкладення судового розгляду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Судовий розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторони захисту, в тому числі з метою забезпечення отримання доказів.

Сторона захисту, будучи наділеною правом збирати докази, мала достатньо часу забезпечити явку свідка в судове засідання чи відібрати у нього письмові пояснення, однак таким правом не скористалась.

Процесуальних підстав здійснити примусовий привід свідка у судове засідання у суду немає.

Факт оскарження захисником постанови поліцейського від 19 жовтня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП не впливає на обставини, які підлягають з`ясуванню у даному провадженні.

З огляду на необхідність дотримання встановлених у ст. 277 КУпАП строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, підстав для чергового відкладення судового розгляду суд не вбачає, а тому у задоволенні відповідного клопотання захисника слід відмовити.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 154141 від 19.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ««Mercedes-Benz S600L», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка яка не відповідає обстановці що склалась на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку; картку обліку адміністративного правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2024; копію постанови серії ЕНА № 3297531 від 19.10.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП; витяг з бази «Армор» з інформацією щодо транспортного засобу «Mercedes-Benz S600L», д.н.з. НОМЕР_2 ; копію ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 18.12.2024 про відкриття провадження за позов про скасування постанови серії ЕНА № 3297531 від 19.10.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не відмовлявся від огляду спростовуються сукупністю зібраних в матеріалах справи доказів, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Так, відеозапис з нагрудних камер поліцейських хоча й не відображає безпосередньо руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , однак з нього вбачається, що під час зупинки саме ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля, при цьому свідок, на якого посилається сторона захисту, перебував на пасажирському сидінні. Під час спілкування з поліцейськими свідок та дружина ОСОБА_1 , яка прибула на місце зупинки, підтверджували поліцейським факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Сам ОСОБА_1 після зупинки спочатку не заперечував що керував транспортним засобом, проте після виявлення у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, почав казати поліцейським що за кермом перебував водій, який пішов з місця зупинки.

З огляду на це, відповідні пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні, суд вважає недостовірними та наданими з метою уникнення винного від відповідальності.

На відеозаписі зафіксовано, що під час зупинки працівники поліції неодноразово звертались до ОСОБА_1 з вимогою пройти огляд у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснювали наслідки відмови від огляду, однак ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність на місці зупинки захисника не є підставою для відмови особи, яка керує транспортним засобом, від виконання вимог п. 2.5 ПДР, а саме проходження у встановленому поряду огляду на стан сп`яніння.

Право ОСОБА_1 на захист було належним чином реалізоване під час розгляду справи в суді, де його інтереси захищав адвокат Данило С. М.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотань захисника про відкладення судового розгляду та про закриття провадження у справі.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман