Справа № 128/4678/24
Провадження № 33/801/333/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника-адвоката Бистрицького Максима Олексійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника адвоката Бистрицького М.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом засобом. Стверджує, що ОСОБА_1 сидів в автомобілі на задньому сидінні, оскільки дійсно перебував у нетверезому стані. Вказує, що за кермом перебував ОСОБА_3 , який втік у ліс, побачивши, що їх автомобіль зупиняють працівники поліції.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції розгляду справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, що позбавило можливості дати пояснення по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Бистрицький М.О. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що транспортним засобом в той день не керував, а за кермом був ОСОБА_3 , який втік, так як боявся, що разом з працівниками поліції можуть бути представники ТЦК та СП, а він військовозобов`язаний. ОСОБА_1 залишився в авто, щоб з ним нічого не сталося.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180718 водій ОСОБА_1 23.11.2024 о 22 год 59 хв в с. Вінницькі Хутори, вул. Дачна, Вінницького району Вінницької області керував транспортним засобом «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою - поліцейським взводу № 4 роти № 1 БУПП у Вінницькій області Колос О.Р., із зазначенням усіх необхідних даних, відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, та правопорушником ОСОБА_1 , який також зробив запис про те, що пояснення надасть в суді, тому є належним і допустимим доказом по справі, а відтак доводи скарги у цій частині є безпідставними.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджується: рапортом інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області Кравчука Д.В., направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; відеозаписами з боді-камери на DVD-R диску.

Так під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів з`ясовано, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 з автомобіля ніхто не виходив, автомобіль перебував в нерухомому стані на узбіччі, з увімкнутою аварійним сигналом. В салоні автомобіля нікого, крім ОСОБА_1 , який в той час, коли працівники поліції підійшли до авто, сидів на задньому сидінні, не було. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 дійсно стверджував, що він не перебував за кермом, і на пропозицію пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння відмовився.

Записом портативного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, як на запитання поліцейського ОСОБА_1 відповідає, що не знає, чий автомобіль.

Отже ОСОБА_1 скористався своїм передбаченим статтею 63 Конституції України правом не свідчити проти себе.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що він не був позбавлений можливості викласти свої письмові пояснення, в яких зазначити про обставини, якими він наразі обґрунтовує апеляційну скаргу, повідомити, хто саме був за кермом, вказавши його прізвище, ім`я, по-батькові і адресу місця проживання, однак цього не зробив. Також він не залишив жодних пояснень і у протоколі про адміністративне правопорушення, крім того, що пояснення надасть у суді. З усього переглянутого відеоматеріалу вбачається, що ОСОБА_1 у розмові з поліцейськими жодного разу не згадував про конкретну особу яка керувала транспортним засобом, а лише заперечував факт керування транспортним засобом ним за відсутності будь-яких інших осіб на місці зупинки транспортного засобу.

Така позиція захисту є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте дає об`єктивні підстави вважати, що його пояснення є неправдивими й спрямованими на уникнення від відповідальності за вчинене.

Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом визнається виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія. Самостійно без водія транспортний засіб рухатися не може.

На відеозаписі чітко прослідковується, що на задньому сидінні в транспортному засобі перебуває лише ОСОБА_1 . При цьому об`єктивної змоги якісь іншій особі вийти непоміченим з автомобіля і втекти з місця події, було неможливим, оскільки транспортний засіб перебував у полі зору бодікамер працівників поліції. Працівники поліції вважаючи, що водій все ще перебуває на своєму місці, підійшли саме до дверей з боку водія, проте відкривши їх побачили, що там нікого немає, а єдина особа, що знаходиться в авто сидить на задньому сидінні.

Більше того, на відеозписі зафіксовано як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, до працівників поліції та ОСОБА_1 під`їхало двоє молодих чоловіків, один з яких в кінцевому результаті повідомив працівникам поліції, що « ОСОБА_1 керував транспортним засобом». Жоден із цих осіб не вказав, що саме він керував транспортним засобом, так само як не вказував, що насправді ним керувала особа на прізвище ОСОБА_4 .

Крім того, зафіксована цим відеозаписом поведінка ОСОБА_1 не викликає жодних сумнівів у тому, що саме він перебував за кермом автомобіля і, як водій відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Досліджені судом відеозаписи є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.

Як зазначалось вище диспозицією частини першої статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Факт відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.

Саме з підстав відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відхиляються й доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. 268 КпАП України суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 ..

Так в матеріалах справи (а.с. 47) міститься розписка про розгляд справи 11.03.2025 підписана власноручно ОСОБА_5 .

Відповідно до норм статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, стаття 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Аналіз вказаних норм свідчить, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України можливий у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бистрицького Максима Олексійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник