Справа № 466/2108/25
Провадження № 3/466/929/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Невойт П.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління поліції у Львівській області НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм ТзОВ «Фіакр-Львів», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №377994, складеного 03.03.2025, 07.02.2025 о 08:50 год. на вул. І. Мазепи, 25 у м. Львові, на зупинці «Лікарня швидкої допомоги» гр. ОСОБА_2 , оплатила проїзд в сумі 25 (двадцять п`ять) гривень, а ОСОБА_1 - водій маршрутного таксі №17 сполученням Львів Сервісний центр МВС вул. Щурата, д.н.з. НОМЕР_1 , не видав квиток, своїми діями привласнив дані кошти, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона дрібного привласнення чужого майна полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром у подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. У результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

Із огляду на фактичні обставини справи пасажирка ОСОБА_2 добровільно оплатила надані їй послуги пасажирського перевезення громадським автомобільним транспортом водієві маршрутного автобуса №17 ОСОБА_1 25 грн., проте, останній не видав їй квиток.

Тобто, неправомірність діяння водія ОСОБА_1 полягає у не видачі пасажирці автобуса проїзного квитка. Дана дія не охоплюється об`єктивною стороною правопорушення за ст.51 КУпАП, а містить склад іншого адміністративного правопорушення.

Невидача квитка ОСОБА_1 не свідчить про привласнення водієм коштів, переданих пасажиром в якості оплати за проїзд.

Суд вважає, що складений адміністративний протокол і долучені матеріали не в повній мірі відображають об`єктивну сторону правопорушення та його склад, характер суспільних правовідносин, у яких вчинено правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що нормою ст.255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст.51 КУпАП, покладено імперативний обов`язок збирання доказів, які мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини, тобто брати на себе функції обвинувачення.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням норм ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, матеріали справи не містять. Наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не доведена.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП

Керуючись п. 1 ст.247, ст. 283, ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя П. С. Невойт