КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження
№ 33/824/1959/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року місто Київ

справа № 761/3300/25

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Канівець Ольги Миколаївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП.

Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.127 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог чинного процесуального закону, висновки суду, викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що він дотримався всіх вимог ПДР.

Вказує, що працівники патрульної поліції не роз'яснили йому його прав.

Зауважує, що він пояснив працівникам патрульної поліції, що будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, 03 червня 2024 року отримав вибухову травму, порання та контузію, розрив меніска; неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стійкий гостровиражений посттравматичний стресовий розлад, прогредієнтний тип перебігу зі стійкою тривожно-депресивною симптоматикою, цефалгією, логоневрозом та емоційно-вольовою нестійкістю, двобічне сенсоневральне порушення слуху: глухота зліва (п'ятого ступеня), приглухованість четвертого ступеня, глухота справа. Стан після перенесеної ВТ (АБТ 02 червня 2024 року), ЗЧМТ, струс головного мозку, цефалічний синдром, астено-вегетативний синдром, церебростенічним цервікалгія, деформація хребта, протрузії. Також він пояснив, що майже втратив слух, і що йому призначили постійне вживання лікарських препаратів.

Вказував, що на запитання працівника патрульної поліції, чи вживав спиртні напої, він відповів, що не вживав. Саме за станом здоров'я, він не зміг разом із поліцейськими поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння.

Оскільки працівники поліції відмовили у проханні зарядити телефон, то вважає, що вони позбавили його можливості залучити адвоката.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Канівець О.М. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, за участі його захисника.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Канівець О.М., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов'язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов'язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п.12.1. ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №213073 від 05 січня 2025 року, 04 січня 2025 року о 23 год. 56 хв. за адресою: м. Київ, проспект Берестейський 78, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Multivan, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння, згідно з установленому законом порядку, водій відмовився на нагрудну бодікамеру 470864 та 477656, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП .

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №213095 від 05 січня 2025 року, 04 січня 2025 року о 23 год. 56 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Multivan, д.н.з. НОМЕР_2 , під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не зміг відповідно відреагувати на зміну дорожньої обстановки, що призвело до наїзду на перешкоду, а саме електроопору 228, та спричинило механічні пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП .

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 05 січня 2025 року серії ЕПР1 №213073;

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 05 січня 2025 року серії ЕПР1 №213095;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3791664 від 05 січня 2025 року;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 січня 2025 року;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 ;

відеозаписом з бодікамер.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонують пройти водію ОСОБА_1 огляд на стан сп'яніння, на що останній вказав, що він не хоче (00:19:19). В подальшому працівник поліції знову пропонує водію ОСОБА_1 огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» (00:23:17), на що останній відповів, що не буде (00:23:20). Потім, працівник поліції запропонував проїхати до лікаря-нарколога (00:23:21), на що останній погодився (00:23:30). Однак в подальшому, сказав що їхати до лікаря не буде (00:42:43).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним п.п.12.1, 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не порушував ПДР спростовуються наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Отримання ОСОБА_1 вибухових травм, поранення та контузії, розрив меніска та неодноразове перебування його на стаціонарному лікуванні не свідчать про помилковість висновків суду.

Не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування постанови суду і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 працівником поліції не роз'яснено його прав та обов'язків, тому суд апеляційної інстанції їх відхиляє.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова суду першої інстанції є невмотивованою та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини вчинених правопорушень та наявні у справі докази.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. п. 12.1, 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.