Справа № 304/908/24 Провадження № 3/304/50/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , водія ТОВ «Самвер», громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 487569 від 06 квітня 2024 року о 00.01 год 06 квітня 2024 року у селі Зарічево по вул. Ужанська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ПАЗ 32053-07, р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Алкофор 507» (результат 0,69 ‰), від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським офіцером громади відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області лейтенантом поліції Бадзимом Володимиром Вікторовичем кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 487569 від 06 квітня 2024 року, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 939489 від 06 квітня 2024 року, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ААД № 487569, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також результати тестування на алкоголь № 00013 приладу «Алкофор 507» IUN3F0026 від 05 квітня 2024 року, згідно з яким результат тесту склав 0,69 ‰, та диск з відеозаписом « ОСОБА_2 ч. 1 ст. 130 КУпАП».

У судовому засіданні ОСОБА_1 з приводу подій, зазначених у протоколі пояснив, що поліцейський, коли його зупинив, то почав підвищувати на нього голос, забороняв телефонувати будь-кому, про своє право погодитися чи відмовитися від результатів тестування зрозумілою для нього мовою не пояснив, при тому, що він дуже розгубився, оскільки в той день не був на зміні, а лише вийшов підмінити іншого водія та не очікував такої пригоди по дорозі. Однак працівники поліції не роз`яснили йому, що він має право пройти повторний тест у лікаря нарколога, якщо з даними результатами не згідний; неодноразово просив, щоб вони не складали протокол відносно нього, оскільки він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки він не обізнаний у галузі права, то хотів зателефонувати знайомому юристу, однак офіцер неодноразово забороняв йому це зробити, стверджував, що «він вже приїхав».

Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так у першу чергу суд враховує те, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять суттєві розбіжності, зокрема у даті вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Доданий до матеріалів власний рапорт офіцера ОСОБА_3 від 06 квітня 2024 року містить уточнення щодо невірного зазначення ним часу вчинення адміністративного правопорушення, яким просить вважати 23 год 10 хв та врахувати це під час розгляду справи.

Наведене свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП в частині необхідності відображення в ньому дати вчинення правопорушення.

Відтак зупинивши транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 о 23 год 10 хв, працівники поліції розпочали проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під виливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичною чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У той же час з досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів встановлено, що після проходження тестування, ОСОБА_1 неодноразово повторює, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, просить дозволу зателефонувати знайомому, при цьому поліцейський підвищує на особу голос, а після повторного прохання кричить «Ви мене не чуєте?!»… «Ви мене знайомими лякаєте?!»…

Крім цього у порушення прямих вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП поліцейські не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 у відповідному закладі охорони здоров`я, про свій обов`язок доставити особу до відповідного медичного закладу задля проходження такого огляду не вказали, після отримання позитивного результату газоаналізатора розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак чіткої згоди щодо результатів тестування, отриманої поліцейським від ОСОБА_1 , відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не містить, так само як не містить роз`яснення йому процедури проходження огляду у відповідному медичному закладі.

При цьому, з даних відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 будь-які процесуальні права, в тому числі право мати захисника, поліцейським роз`яснені не були, а підписи у протоколі про адміністративне правопорушення він ставив там, де вимагав поліцейський.

За вищевказаних обставин, зокрема, внесення працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей, які не відповідають фактичним обставинам, а також недотримання самого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, протокол серії ААД № 487569 від 06 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може прийматися судом до уваги, як доказ винуватості особи в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки є неналежним доказом.

Так само не може бути прийнятий в якості належного доказу по справі й відеозапис, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а), зроблено запис «відео з нагрудної боді камери», жодних характеристик пристрою немає.

Відтак у порядку ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також суд враховує положення Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерство внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, згідно з якими під час виконання службових обов`язків поліцейський зокрема повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Такі вимоги поліцейським Бадзимом В.В. у випадку оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 були недотримані та грубо порушені.

Таким чином зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що працівниками поліції при тестуванні ОСОБА_1 було допущено порушення процедури встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такі не встановили всіх обставин справи та не вжили заходів з дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів чіткої, зрозумілої та послідовної згоди водія щодо результатів проведеного тестування, а також роз`яснення йому права на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи немає.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Суддя зазначає, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За таких обставин, беручи до уваги вищенаведені порушення при оформленні адміністративних матеріалів, суддя вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, такою, що не відповідає вимогам закону, та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце для сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.