Справа № 134/398/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2025 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2, ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно протоколу серії ВАД № 675942 від 10.03.2025 року ОСОБА_1 20 лютого 2025 року близько 18 години 08 хвилин в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, такі дії вчинив повторно протягом року від 18.06.2024 року протокол. Велась відеофіксація.

Крім того, згідно протоколу серії ВАД № 675943 від 10.03.2025 року ОСОБА_1 20 лютого 2025 року близько 18 години 08 хвилин в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого пасинка ОСОБА_3 , а саме виражався в його адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, такі дії вчинив повторно протягом року від 22.07.2024 року протокол ВАД № 032548. Велась відеофіксація.

В судове засідання яке було призначене на 03 квітня 2025 рік ОСОБА_1 не з`явився, однак в матеріалах справи є його заява, в якій він вказав про слухання справи у його відсутність.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи із наступного.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 20.02.2025 року, 20 лютого 2025 року ввечері до неї прийшов її співмешканець ОСОБА_1 в нетверезому стані та безпричинно почав обзивати її нецензурними словами, у зв`язку з чим її син зателефонував в поліцію.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 20.02.2025 року, 20 лютого 2025 року ввечері додому прийшов співмешканець його матері ОСОБА_1 , який був у нетверезому стані та безпричинно почав обзивати матів ОСОБА_4 та його нецензурними словами, у зв`язку з чим він зателефонував в поліцію за те що вітчим вчиняє насильство в сім`ї.

Разом з тим, 19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22 травня 2024 року, яким статтю 173-2 КУпАП викладено у новій редакції та відповідно до частини 1 якої адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, з 19.12.2024 року обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, натомість подібне діяння, яким така шкода не була завдана, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали справи не містять жодних доказів завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 внаслідок вчинених ОСОБА_1 дій фізичного та психологічного характеру, не вказує про такі наслідки остання і у своїх письмових поясненнях та заяві про вчинене відносно неї правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що суд не може самостійно встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та розглядає справу в межах обставин правопорушення, які зазначені в протоколі.

Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Оцінюючи встановлені факти, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП, -

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя