Справа № 694/2000/24
Провадження № 3/694/21/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Кравченко Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли із Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

О 10 год. 25 хв. 26 липня 2024 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Escape», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Шевченка у с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter», номерний знакНОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Вважає, що ДТП сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 . Пояснив, що водій ОСОБА_2 спочатку перебував у лівій смузі руху з увімкненим лівим покажчиком повороту, що вказувало на намір здійснення повороту ліворуч. При цьому смуга, по якій рухався ОСОБА_1 , була вільною. Однак потім ОСОБА_2 раптово змінив напрямок руху свого автомобіля, а саме без увімкнення відповідних покажчиків повороту скерував авто праворуч та зайняв смугу руху ОСОБА_1 , що призвело до зіткнення автомобілів. Вважає, що саме ОСОБА_2 створив аварійну ситуацію, а він не зміг уникнути зіткнення, оскільки була замала відстань до перешкоди. ОСОБА_1 вказав на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому просив закрити провадження у справі з цієї підстави.

Захисник Мозговий О.В. підтримав пояснення ОСОБА_1 та просив суд звернути увагу на закінчення строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в його діях не було порушень правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Звенигородського районного суду відносно нього, яка була залишена в силі судом апеляційної інстанції. Вказав на те, що він їхав по вулиці Шевченка в с. Шевченкове та маючи намір повернути вліво, увімкнув лівий покажчик повороту. В цей час в бокове дзеркало він побачив, що позаду нього на значній швидкості вже по зустрічній смузі рухався автомобіль ОСОБА_1 , який, як він зрозумів, мав намір обігнати його авто. Він вирішив пригальмувати перед поворотом та надати можливість ОСОБА_1 проїхати, оскільки боявся, що при здійсненні повороту ліворуч автомобіль ОСОБА_1 в`їде в бік його автомобіля. Однак уникнути зіткнення не вдалося.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена та підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне порушення ААД № 349477 від 26.07.2024 року;

- даними рапорту старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Харченка С.О. від 27.07.2024 року;

- даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.07.2024 року;

- фотознімками транспортних засобів з пошкодженнями;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 26.07.2024 року.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу правопорушення суд вважає непереконливими. При наданні пояснень щодо обставин ДТП останній неодноразово змінював позицію щодо кількості смуг руху в одному напрямку на вказаному відрізку шляху та відповідно місця розташування автомобілів. Крім того, обставини вчинення ДТП, на які вказує ОСОБА_1 , спростовуються схемою ДТП, на якій чітко позначено місце зіткнення автомобілів на смузі руху ОСОБА_1 , що спростовує його твердження про те, що його смуга руху була вільною. Крім того, з долучених до матеріалів справи фотознімків, на яких відображені пошкодження, вбачається неспроможність версії ОСОБА_1 про обставини зіткнення, а саме про те, що ОСОБА_2 раптово змінив напрямок руху праворуч, виїхавши на смугу руху ОСОБА_1 , оскільки за таких обставин внаслідок зіткнення на автомобілі ОСОБА_2 мали б бути пошкодження правої задньої частини. В дійсності на автомобілі, яким керував ОСОБА_2 , пошкоджена ліва задня частина, що свідчить про її найближче розташування на момент зіткнення до автомобіля ОСОБА_1 та про відповідність пояснень ОСОБА_2 щодо обставин ДТП.

Крім того, постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.09.2024 року, яка була залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 10.01.2025 року, встановлена відсутність в діях ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху України та відповідно складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною, а невизнання ним вини сприймає як обраний спосіб захисту.

Пом`якшуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

Обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 349477 від 26.07.2024 вбачається, що днем вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є 26 липня 2024 року, тобто на даний час строк, протягом якого судом може бути накладене стягнення, закінчився.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаними статтями, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

При цьому, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та

по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких винятків щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок, що виконання судом вимог ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Тлумачення абзацу першого ст. 247 КУпАП дає змогу дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішеннях ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» та від 21 вересня 2006 року у справі «Грабчук проти України» суд, з-поміж іншого, зазначив, що судові рішення про закриття кримінального провадження проти заявника було сформульовано таким чином, що немає сумнівів щодо їхньої думки про те, що заявник скоїв злочин, який йому інкримінується.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зазначена норма КУпАП (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП) не містить наявності повноважень суду щодо встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення у разі закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Проте, згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій п`ятій цієї статті.

Таким чином, норму п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку із іншими нормами.

Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП містить посилання саме на ст. 38 КУпАП, яка, з-поміж іншого, підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи та існують підстави для накладення адміністративного стягнення.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини).

За змістом ч. 1 ст. 38 КУпАП закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за закінченням строків накладення адміністративного стягнення) можливе лише за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та закінчення встановленого законом строку.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що для закриття судом відносно особи провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення передбачених ст. 38 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності, можливо лише за умови встановлення судом факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наведене, вимоги КУпАП та умови закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні 26 липня 2024 року як учасником дорожнього руху вимог п. 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах, однак оскільки передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення закінчилися провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 33, 38, ст. 124, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Т.М. Кравченко