ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3771/24 Номер провадження 33/814/358/25Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Дороженка Р.Г.,

захисника-адвоката Чакалова А.К.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Полтавської митниці на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю складу правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0115/80600/24 від 08.08.2024 ОСОБА_1 ставиться в вину переміщення 03.03.2023 через митний кордон України з приховуванням від митного контролю автомобілю Kia Sorento , реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації DE), шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів - декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка містить неправдиві відомості, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.

Закриваючи провадження з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, місцевий суд встановив, що ввезений автомобіль був дійсно переданий до ВЧ НОМЕР_2 , яка і була зазначена в декларації як гуманітарна допомога, що виключає склад правопорушення в діях ОСОБА_1 . Окрім того митницею не надано доказів щодо використання авто в інший спосіб, тому числі шляхом продажу на території України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Полтавська митницяподала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та постановити нову про визнання ОСОБА_1 винною в скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50-100 відсотків вартості авто або конфіскації транспортного засобу.

Зокрема вказує, що ввезений автомобіль мав бути переданий до ВЧ НОМЕР_2 , натомість переданий військовослужбовцям роти РВП 123 Бат ТРО, що не може розцінюватись як здійснена в передбачений законом спосіб передача автомобіля як гуманітарної допомоги військовій частині, зазначеній декларантом в митній декларації.

Вважає, що в її діях наявний склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 489 МК України, ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративну відповідальність.

Вказаних вимог закону щодо повного з`ясування обставин справи, винесення законного і обґрунтованого рішення в справі судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано не було.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Частиною 2 ст. 459 МК України встановлено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до положень ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як встановлено ч. 6 ст. 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

У свою чергу, згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 3 червня 2005 року № 8 (зі змінами), судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

При цьому, згідно з абзацом 4 цього пункту постанови, документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Згідно зі ст. 483 МК України, однією з ознак переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю, є подання митному органу як підставу для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, та які містять неправдиві дані.

Відповідно до ст. 336 МК України митний контроль здійснюється шляхом проведення митного огляду та перевірки документів і відомостей, які відповідно до статті 335 МК України надаються митним органам під час переміщення товарів через митний кордон України.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0115/80600/24 від 08.08.2024 ОСОБА_1 перемістила 03.03.2023 через митний кордон України з приховуванням від митного контролю автомобілю Kia Sorento, р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації DE), шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів - декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка містить неправдиві відомості, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно листа Львівської митниці від 28.03.2024, як підставу для ввезення ТЗ Kia Sorento, ОСОБА_1 серед інших документів було надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 03.03.2023, де в розділі 6 «отримувач» вказано ВЧ НОМЕР_2 .

В ході перевірки даних Полтавською митницею було отримано лист ВЧ НОМЕР_3 від 25.05.2024, яким повідомлено, що вказаний транспортний засіб на адресу ВЧ НОМЕР_2 не надходив та на відповідному обліку не перебуває.

В особистих поясненнях ОСОБА_1 не заперечувала факт ввезення автомобіля Kia Sorento, р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації DE), як гуманітарної допомоги, на підставі листа ВЧ НОМЕР_2 , який одразу був переданий військовослужбовцю вказаної ВЧ ОСОБА_2 , який загинув. Факт використання цього авто в бойових умовах може підтвердити інший військовослужбовець частини ОСОБА_3 .

Закриваючи провадження з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, місцевий суд встановив, що ввезений автомобіль був дійсно переданий до ВЧ НОМЕР_2 , яка і була зазначена в декларації, як гуманітарна допомога, що виключає склад правопорушення за інкримінованою статтею. Також митниця не надала доказів щодо використання авто в інший спосіб, в тому числі шляхом продажу на території України.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Так, під д час розгляду справи, місцевий суд надав оцінку листу командира ВЧ НОМЕР_3 від 25.05.2024, згідно якого автомобіль Kia Sorento, р.н. НОМЕР_1 , не надходив на адресу військової частини та на обліку не перебуває, зауваживши при цьому, що автомобіль ввозився до іншої частини ВЧ НОМЕР_2 , якій і був фактично переданий, тому цей лист не свідчить про недотримання декларантом ОСОБА_1 свого обов`язку по передачі автомобіля як гуманітарної допомоги військовій частині НОМЕР_2 .

Однак, при цьому судом не було взято до уваги, що ВЧ НОМЕР_2 є підпорядкованою військовою частиною ВЧ НОМЕР_3 , а відтак надаючи таку відповідь, командиром ВЧ НОМЕР_3 було враховано відсутність надходження вказаного транспортного засобу до всіх підпорядкованих військових частин, в тому числі і до ВЧ НОМЕР_2 .

Разом з цим, поза увагою суду першої інстанції залишились обставини, які вбачаються з матеріалів справи, а саме те, що керівництвом ВЧ НОМЕР_3 , якій підпорядкована в тому числі і ВЧ НОМЕР_2 , в період 2022-2023 років надавались гарантійні листи до громадських організацій, фізичним та юридичним особам про надання гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів для виконання бойових завдань.

Згідно отриманої ВЧ НОМЕР_3 офіційної відповіді зі Львівської митниці за період з 01.01.2023 р. по 30.04.2023 р. в якості гуманітарної допомоги, отримувачем якої зазначена вказана військова частина, було ввезено на митну територію України понад 70 автомобілів, в тому числі і транспортний засіб Kia Sorento, р.н. НОМЕР_1 , отримувачем якого було вказано ВЧ НОМЕР_2 .

Згідно пояснень майора ОСОБА_4 , який обіймав посаду начальника автомобільної служби логістики ВЧ НОМЕР_3 , до їх військової частини з 108 автомобілів? ввезених як гуманітарна допомога і отримувачем яких була дана військова частина, фактично надійшло лише 35 одиниць техніки, тоді як 73 одиниці гуманітарних автомобілів встановлено не було.

Одночасно з цим, матеріали справи містять належний та допустимий доказ, яким є відповідь командира ВЧ НОМЕР_2 командиру ВЧ НОМЕР_3 про не надходження до цієї військової частини транспортних засобів, до переліку яких віднесено і автомобіль Kia Sorento, р.н. НОМЕР_1 .

Вказані докази є належними та допустимим, такими, що відповідають критерію доказування «поза розумним сумнівом» і в своїй сукупності спростовують твердження сторони захисту про передачу ОСОБА_1 автомобіля військовій частині, яка нею зазначена як одержувач в митній декларації.

Суд обґрунтував свої висновки посиланням на докази у вигляді показів свідків та листа командира роти вогневої підтримки вч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_5 про використання з 14.03.2023 автомобіля Kia Sorento задля забезпечення бойових завдань.

Разом з цим, апеляційний суд не може погодитись з тим, що вказаний лист є належним та допустимим доказом по справі, який беззаперечно доводить факт передачі декларантом ОСОБА_1 гуманітарного автомобіля ВЧ НОМЕР_2 , оскільки зі справи не представляється можливим з`ясувати походження ксерокопії цього листа, не зрозуміло кому він адресований, не перевірено наявність у особи, яка його підписала повноважень на надання офіційної відповіді про прийняття та використання гуманітарного автомобіля військовою частиною.

Крім того, зміст зазначеного листа суперечить іншим письмовим доказам по справі.

Встановивши вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, які були спрямовані на переміщення через митний кордон України транспортного засобу з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, оскільки після перетину кордону та доставку ТЗ на територію України, автомобіль Kia Sorento, р.н. НОМЕР_1 , фактично не був переданий до ВЧ НОМЕР_2 , яка зазначена як отримувач в декларації при перетині кордону.

Доказів здійснення нею передачі вказаного автомобіля ВЧ НОМЕР_2 у спосіб, визначений законом, ОСОБА_1 суду не надала.

Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки та прийшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку з чим постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання в частині призначення ОСОБА_1 розміру стягнення за порушення митних правил, апеляційний суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України №5-р(II)/2023 від 5 липня 2023 року абзац 2 ч. 1 ст. 483 МК України (тобто санкція статті) був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). КСУ, зокрема, зазначив, що для досягнення легітимної мети суд повинен мати дискрецію.

При цьому п. 2 резолютивної частини вищезгаданого рішення КСУ визначено, що абзац 2 ч. 1 ст. 483 МК України втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення КСУ цього рішення, а п. 3 рішення зобов`язує Верховну Раду України привести нормативне регулювання, установлене абз. 2 ч. 1 ст. 483 МК України у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

Поряд з тим, у цьому контексті суд апеляційної інстанції наголошує на тій обставині, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо врегулювання окремих питань розпорядження іноземними товарами, транспортними засобами комерційного призначення, що перебувають на митній території України під митним контролем, а також такими, що незаконно ввезені на митну територію України» №3475-IX від 21 листопада 2023 року (далі Закон) були внесені відповідні зміни до МК України, зокрема, згідно з п.п. 1 п. 13 розділу I Закону, санкцію ч. 1 ст. 483 МК України було викладено в такій редакції:

«1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю…, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю».

Зазначені вище зміни до ч. 1 ст. 483 МК України, відповідно до п. 1 «Прикінцевих положень» Закону, набрали чинності 05 січня 2024 року.

При цьому, положеннями ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Враховуючи, що на момент розгляду апеляційним судом справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, законодавець привів нормативне регулювання санкції вказаної норми у відповідність із Конституцією України та вищезгаданим рішенням Конституційного Суду України, апеляційний суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості аналогічного автомобіля , що відповідає санкції за вказане правопорушення, без застосування додаткового стягнення у вигляді конфіскації автомобіля.

В матеріалах справи наявна інформація митного органу про вартість, предмету правопорушення автомобіля, подібного автомобілю Kia Sorento, 2006 року випуску, яка становить 112475 грн., що ніким не оспорюється, а відтак розмір стягнення в грошовому виразі буде складати 56237 грн.

Будь-яких даних, які б свідчили про іншу вартість транспортного засобу, учасники справи не надали.

За вказаних обставин, апеляційна скарга Полтавської митниці про скасування постанови суду є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2025 року скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді 56237 грн. штрафу, без конфіскації транспортного засобу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна