ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2462/25 Провадження№ 3/636/1490/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року суддя Чугуївського міського суду Харківської області Гніздилов Ю. М., розглянувши в залі суду в м. Чугуїв справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, займаючого посаду начальника мінометної прикордонної застави НОМЕР_1 ПРИККШР військової частини НОМЕР_2 у військовому званні старший лейтенант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

встановив:

Старший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, діючи в умовах воєнного стану, з 13.11.2024 по 01.01.2025 не виконував своїх службових обов`язків за посадою, а саме: не достатньо вивчав та аналізував морально-психологічні якості своїх підлеглих інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги третьої групи мінометів другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги третьої групи мінометів першого вогневого відділення мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не достатньо вивчав та аналізував соціально-психологічний клімат у першій прикордонній комендатурі швидкого реагування військової частини НОМЕР_2 не здійснював достатні заходи щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку вказаного підрозділу, не достатньо здійснював профілактику правопорушень серед особового складу вказаного підрозділу, не достатньо забезпечував соціально-психологічну адаптацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та до умов служби з урахуванням його спеціальності та індивідуально-психологічних особливостей, не достатньо навчав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безконфліктному нерепресивному спілкуванню і ненасильницькому розв`язанню проблем, які виникають під час служби, не здійснював достатні заходи щодо психологічної підготовки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до дій в екстремальних умовах воєнного часу, не дбав про створення соціальних і психологічних передумов гармонійного розвитку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також не виховував, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, не підтримував внутрішній порядок у роті, не дбав про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу, не знав ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти, не проводив з ними індивідуально-виховну роботу, не піклувався про підлеглих, не організовував розміщення особового складу в місцях постійної дислокації, не підтримував внутрішній порядок і дисципліну в роті, не дбав про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, не стежив за зовнішнім виглядом підлеглих, що спричинило безконтрольне вживання алкогольних напоїв підлеглими військовослужбовцями, в ході якого 01.01.2025 близько 03 год 00 хв. в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_2 з штатної зброї інспектором прикордонної служби 3 категорії номера обслуги третьої групи мінометів першого вогневого відділення мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбито інспектора прикордонної служби другої категорії водій третьої групи мінометів першого вогневого відділення мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_4 , та подальше викрадення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 автомату АК-74 кал. 5,45 мм., № НОМЕР_3 та 10 магазинів з набоями, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій розгляд справи просив провести за його відсутності, свою провину визнав в повному обсязі, просив суворо не карати.

Відповідно до ст. 268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, що притягається до відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Частиною першою статті 277 КУпАП визначено, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п. 41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суддею при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п. 34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена:

-протоколом про військове адміністративне правопорушення від 21 березня 2025 року;

-матеріалами та висновком службового розслідування;

-рапортом начальника НОМЕР_1 прикордонної загону полковника ОСОБА_5 .

При накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, не встановлено.

За таких обставин суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті КУпАП.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, займає посаду начальника мінометної прикордонної застави НОМЕР_1 ПРИККШР військової частини НОМЕР_2 у військовому званні старший лейтенант, суддя вважає за необхідне звільнити його від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. (р/р № UA0020651, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Чугуїв/21081100, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів державного бюджету: 21081100).

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом п`ятнадцяти днів з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Чугуївський міський суд Харківської області.

Суддя Ю. М. Гніздилов