Єдиний унікальний номер 205/3429/25
Номер провадження3/205/1393/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2025 року м.Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Шиян В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Марвел» керівником відділу продажу, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

за участю особи що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

за участю захисника - адвоката Амельченка А.С.

за участю потерпілої - ОСОБА_2

за участю представника потерпілої - адвоката Чернецької О.А

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2025 року о 09-30 годині гр. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: словесно ображав, нецензурно висловлювався на її адресу, внаслідок чого було заподіяно шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному правопорушенні не визнав. Зазначив, що 16 лютого 2025 року, його дружина ОСОБА_2 не дозволила йому бути присутнім на дитячому дні народженні, куди запросили їх малолітнього сина. Його обурило таке ставлення дружини, а тому він вирішив, що на свято ніхто не поїде, а він з сином з`їздить до іменинника, привітає його з днем народження, та повернеться до дому. Його дружина відреагувала на його такі дії агресивно, почала кричати, не дозволяла дитині їхати з ним, вибігла на вулицю роздягнена, бігала по вулиці в шортах в морозну погоду, у зв`язку з чим він змушений був викликати поліцію. Вважає, що ніякого домашнього насильства з його боку не було. Надав на адресу суду відео з камер відеоспостереження, де зафіксовано не адекватну поведінку його дружини ОСОБА_2 .

В судовому засіданні визнав, що на теперішній час, він забрав сина від матері, та дитина зараз проживає з його знайомими.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Амельченко А.С. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення № 205/342925 нe містять жодних відомостей на підтвердження здійснення ОСОБА_1 будь-яких діянь, що мають ознаки домашнього насильства. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, закон покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення визначених ст. 255 цього Кодексу. Однак, співробітники поліції не зібрали та не долучили до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу жодного доказу (пояснення свідків, відеозаписи з камер спостереження тощо), який би міг довести вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру щодо своєї дружини. Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 400574, то сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Таким чином, відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення. Передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за цим законом. Звернув увагу суду на зміст рапорту поліцейського, який додано до матеріалів даної справи. Згідно вказаного рапорту, 16.02.2025 р. виклик поліції за адресою був здійснений ОСОБА_1 , а не його дружиною ОСОБА_2 . За результатами виїзду поліції 16.02.2025 р. відносно ОСОБА_2 було складено два протоколи про адміністративні правопорушення (серії ВАД № 400575 за вчинення домашнього насильства психологічного характеру щодо спільної дитини ОСОБА_3 , 03.10.2018 p., та серії ВАД № 646973 - за вчинення домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_1 ) і винесено терміновий заборонний припис серії АА № 569439 строком на 3 доби, відповідно до якого ОСОБА_2 було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалим ОСОБА_1 , і вимоги якого вона порушила того ж дня. Зазначені протоколи є предметом розгляду справ № 205/3211/25, N 205/3433/25 та № 205/3460/25 у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що після того як вона працевлаштувалася на роботу, та почала працювати, між нею та її чоловіком почали виникати конфлікти. Під час зазначених конфліктів, її чоловік психологічно тисне на неї, забирає дитину, настроює дитину проти неї, виставляє її серед їх знайомих як неадекватну, позбавлену розуму людину. Так 16.02.2025 року вона зі своїм сином ОСОБА_4 збирались на дитячий день народження який призначено на 12.00 годину. Зранку спланували з сином поснідати, покупатись, зібратись та виїхати заздалегідь, об 11.00 год. бо на дорогах було слизько. Приблизно о 9.30 год., готуючи сніданок, вона почула, що чоловік ОСОБА_1 кличе сина нібито щось допомогти йому, одягнутись і вийти з ним на вулицю. Вона сказала сину, щоб не сідав до батька в машину, бо він може увезти сина в невідомому напрямку. Спочатку чоловік запевняв, що нікуди не їде, потім що забере сина ненадовго кудись поїхати. Вона пояснювала чоловіку, що вона з сином не встигне зібратись на день народження, але він все одно намагався увезти дитину, та планомірно тягнув сина за собою. Вона не дозволяла увозити дитину, бо дитині потрібно було ще вмитися, поснідати, зібратися. Однак ОСОБА_1 відверто ігноруючи її вмовляння продовжував свої дії направлені на виведення дитини з будинку. Тоді вона ввімкнула камеру та почала знімати все що відбувалося. Побачив камеру, чоловік почав кричати, що на день народження запросили саме його з дитиною, а тому він сам з сином туди поїде, при цьому почав звинувачувати її, що вона забороняючи їм їхати на день народження, псує їм всі плани. При цьому до цієї події її чоловік, жодного разу не їздив на дитячі дні народження, оскільки вихованням сина займалася саме вона.

З моменту її виходу на роботу (03.02.2025 року), ОСОБА_1 робить все можливе, щоб син не спілкувався з нею. Кожен вихідний ОСОБА_1 увозить дитину о 8-00 год. ранку, та привозить близько 22.00 год. Коли вони вдома всі разом, чоловік робить все для відчуження сина від неї. Син вже почав розуміти, що якщо він погоджується з батьком і робить все, що той від нього вимагає, то сварки не буде, вона піде плакати, і сварка закінчиться. А якщо каже правду, каже що хоче з мамою проводити час, батько починає скандали. Так сталось і 16.02.2025 року. ОСОБА_1 примусив сина піти з ним та сісти в машину. При цьому ОСОБА_1 своєю агресивною поведінкою та перекручуванням фактів та її слів, лякає дитину, вселяючи їй, що вона як мати неадекватна, неврівноважена а тому небезпечна. Вона від розпачу та безвихідності вибігла з мокрою головою, у шортах, майці та кімнатних тапочках на вулицю, на сніг у -10 градусів морозу, і не знала куди себе подіти і хто може їй допомогти. Пройшовши по вулиці декілька будинків, одразу повернулась додому, плачучи, та пішла заспокоюватись і бачила, що знову чоловік увозить сина, а вона нічого зробити не може. ОСОБА_1 вже посадив сина в своє авто, та стояв чистив машину коли потерпіла повернулась до будинку, потім поїхав. На її дзвінки та повідомлення з питанням де дитина, та коли повернеться, як завжди не відповідав. На сьогоднішній день він активно розповсюджує у всіх соціальних мережах відео, де вона роздягнена іде по снігу плачучи повертається додому і підписав, що вона «під речовинами», що вона небезпечна для сина.

Зазначила, що дуже любить сина і не може не реагувати на те, що відбувається. ОСОБА_1 це розуміє і зробив сина об`єктом маніпулювання. Купив йому 2 телефони у безлімітному доступі, почав виконувати всі його забаганки, абсолютно не притримуючись графіку та режиму дня. На теперішній час місце знаходження дитини невідомо. Син не відвідує школу, гуртки, перестав спілкуватись, з друзями. Син знаходиться з невідомими людьми, при цьому їй як матері не надається можливість спілкуватися з сином, оскільки ОСОБА_1 робить все можливе, щоб вона не бачилася з сином.

Зараз з будь якого приводу, ОСОБА_1 викликає поліцію та повідомляє про те що вона вчиняє домашнє насильство. Працівники поліції не розбираючись в події, одразу складають протоколи про адміністративні правопорушення. При цьому її пояснень ніхто не слухає. Працівники поліції ніяк не реагують на те, що батько забороняє сину спілкуватись з матір`ю.

Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки епізод від 16 лютого 2025 року, це тільки один з випадків психологічного тиску на неї з боку ОСОБА_1 .

Представник потерпілої - адвокат Чернецька О.А. просила суд взяти до уваги пояснення потерпілої та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сторонами, окрім розгорнутих пояснень в усному та письмовому вигляді, на підтвердження свої доводів, суду було надано відеозаписи зроблені на власні засоби.

З відео наданого ОСОБА_2 вбачається що між подружжям ОСОБА_5 виникають сварки. При цьому ОСОБА_1 забороняє своєму сину ОСОБА_6 , спілкування з матір`ю ОСОБА_2 . Малолітня дитина залякана, боїться ослухатися батька. В свою чергу ОСОБА_1 поводить себе зухвало, телефонує в поліцію в той час коли ОСОБА_2 намагається поспілкуватися з дитиною.

З відео наданого ОСОБА_1 вбачається, що відео зроблено з камер відеоспостереження розташованих на будинку. Зафіксовано як 16 лютого 2025 року, ОСОБА_2 будучи одягненою в домашній одяг, вийшла на вулицю в мороз. При цьому вказане відео містить лише частину події з фіксуванням повернення ОСОБА_2 до подвір`я та будинку. Самого конфлікту не зафіксовано.

Друге відео надане ОСОБА_1 зроблено на телефон, містить лише частину події, під час якої ОСОБА_2 кричить на малолітнього ОСОБА_6 , розбиває мобільний телефон, який забирає у малолітнього ОСОБА_6 . При цьому малолітній ОСОБА_6 не бажає слухати матір, та поводить себе агресивно, гучно кричить.

Обидва відео не містять подій що перебували подіям зафіксованих на відео, та лише свідчать про тривалий конфлікт між подружжям ОСОБА_5 , який в свою чергу негативно вливає на малолітнього ОСОБА_6 .

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є:

- наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства);

- системна основа;

- повна влада та контроль над постраждалою особою;

- насильницькі дії у відносинах між близькими людьми.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Згідно із частинами 2 та 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Як було встановлено в судовому засіданні між подружжям ОСОБА_5 виник конфлікт, який носить тривалий характер. Зазначений конфлікт, переріс в психологічний тиск з боку ОСОБА_1 , який забираючи дитину від матері, цілеспрямовано спричиняє ОСОБА_2 страждання морального та психологічного характеру, що також відображається на поведінці малолітньої дитини. Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_2 що маніпуляції ОСОБА_1 з дитиною приносять їй як матері психологічні страждання. Поведінка ОСОБА_1 яка виражається в неповазі до ОСОБА_2 як до матері, перекручування подій, та навіювання малолітній дитини усвідомлення, що ОСОБА_2 як матір не достатньо виконує свої функції, що вона не любить свого сина, та поводить себе неадекватно, на думку суду спричиняє емоційну невпевненість ОСОБА_2 , страх за майбутнє, у зв`язку з чим завдається шкода її психічному здоров`ю. Подія, що мала місце 16 лютого 2024 року, це одна з подій, які відбуваються між подружжям на протязі тривалого часу. При цьому ОСОБА_2 , в зазначеній ситуації має позицію потерпілої сторони, оскільки як визнають сторони, саме ОСОБА_2 тривалий час знаходилася на утриманні чоловіка, та не мала власного матеріального забезпечення. Після окремих подій, ставлення чоловіка до неї змінилося, і ОСОБА_1 почав здійснювати тиск психологічний (забираючи дитину від матері, налаштовуючи її проти неї) та економічний, тоб то має місце застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, позбавлення майна або коштів, на які потерпіла, як дружина ОСОБА_1 має передбачене законом право.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подія адміністративного правопорушення мала місце, вина ОСОБА_1 доведена поясненнями сторін та відео матеріалами наданими двома сторонами. В діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив психологічне насильство, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Амельченко А.С. не вбачається.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь її вини та протиправну поведінку, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що буде достатнім для виховання особи та запобіганню новим правопорушенням.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Амельченко Артема Сергійовича, що дії в інтересах ОСОБА_7 , про закриття провадження по справі № 205/3429/25 відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 247 ч.1 КпАП України - відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Шиян В.В.