Справа №: 398/6497/24
провадження №: 3/398/625/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"09" квітня 2025 р. м. Олександрія

Cуддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко І.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 180502 від 23 листопада 2024 року цього дня о 16 год. 52 хв. в Кіровоградській області, м. Олександрії, по вул. Садовій, 37, водій, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою увімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору і спеціального звукового сигналу, не зупинився, чим порушив п. 2.4 ПДР України, за що встановлена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 180497 від 23 листопада 2024 року цього дня о 16 год. 52 хв. в Кіровоградській області, м. Олександрії, по вул. Садовій, 37, водій, керуючи транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та млява мова. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортними засобами відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що встановлена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушень та обставини, викладені у протоколах, заперечив в повному обсязі. Пояснив, що 23 листопада 2024 року він під`їхав до під`їзду будинку, зупинив автомобіль та побачив, що до його автомобіля із зустрічного напрямку під`їжджає автомобіль патрульної поліції, при цьому світловий сигнал про зупинку ними подано вже після того, як він зупинив свій автомобіль, тому вважає, що не вчиняв порушення ПДР України щодо невиконання вимоги про зупинку транспортного засобу. Також зазначив, що під час спілкування з поліцейськими вони запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте від проходження такого огляду він відмовився, оскільки не перебував у стані сп`яніння, тому вважав такі дії поліцейських безпідставними.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Диспозиція ст. 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, постанові Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, поліцейський пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія на проходження огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами поліцейський направляє водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. У випадку відмови водія від проходження огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя зазначає, що відповідно до ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи долучено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 180502 від 23 листопада 2024 року, ЕПР1 № 180497 від 23 листопада 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; та довідку Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 28 листопада 2025 року, згідно з якою відповідно до Інформаційно-комунікаційної системи «ІП НПУ» підсистеми НАІС «Посвідчення», відомості про наявність посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутні; СD-диск з підписом " ОСОБА_1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130".

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх

справ України 18 грудня 2018 року № 1026 врегульовано порядок застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, зокрема, встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Разом з тим, при дослідженні матеріалів справи встановлено, що диск, який долучений до протоколів, не містить відеозапису події, в той же час у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 180502 та ЕПР1 № 180497 від 23 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 зазначено, що велася відео фіксація на нагрудну бодікамеру та відеозапис долучено до протоколу.

Як вбачається з рапорта Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області під час доопрацювання адміністративної справи було встановлено, що відео файли, які були експортовані з нагрудної відеокамери поліцейських, які здійснювали оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , на службовий комп`ютер з невідомих технічних причин були пошкоджені, а саме не відтворюється відеозапис. Спроби відновити відео файли позитивного результату не дали. Таким чином, відеозаписи з нагрудної бодікамери , котрі мали бути долучені до протоколу як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, зважаючи на вимоги закону щодо належної фіксації вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, яке відбувається за участю двох свідків або із застосуванням технічних засобів відеозапису, враховуючи, що відомості про залучення свідків у матеріалах справи, зокрема, протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, відеозапис також не долучений, суддя дійшов висновку про недотримання процедури огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що має наслідком визнання її недійсною.

Суддя зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися неспростовним доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, саме на працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, покладений обов`язок надання суду доказів у справі про адміністративне правопорушення.

За відсутності відеозапису, що мав бути долучений до протоколів про адміністративні правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень заперечує, вважає складені відносно нього протоколи безпідставними, за відсутності в матеріалах справи достатньої кількості належних та достовірних доказів, суд позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи та дійти висновку про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення поза розумним сумнівом.

Європейський суду з прав людини у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів суддя виходить з рівності їхнього доказового значення. Жоден доказ не може мати більшого чи меншого доказового значення, ніякі докази не можуть мати заздалегідь установленої сили. В ході розгляду справи суддя оцінює всі докази в їх сукупності, оскільки тільки такий підхід сприяє об`єктивному вирішенню справи.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, керуючись критеріями належності та допустимості доказів, суддя дійшов висновку, що докази, здобуті при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, не можна вважати такими, що беззаперечно та поза розумним сумнівом свідчать про доведеність в діях ОСОБА_1 наявності складу адміністративних правопорушень, що йому інкримінуються, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя І.П. Шинкаренко