Справа № 183/2037/25
№ 3/183/1375/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Ігольнікова М.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ч.2 ст. 126 КУпАП

в с т а н о в и в :

26.02.2025 року о 11:05 годині в м.Перещепине по вул. Шевченка 125, Самарівського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

В судове засідання за викликом особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час слухання справи.

Крім того, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності достовірно знала, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від ОСОБА_1 та його законного представника не надходило.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом досліджені матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №674801 від 26.02.2025, в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення; рапорт поліцейського.

Дослідивши обставини справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 126 КУпАП доведена та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення суд визнає вчинення правопорушення неповнолітнім, оскільки станом на день його вчинення ОСОБА_1 виповнилось 16 років.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 захід впливу у вигляді попередження, це буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Згідно до ч. 1 ст. 40 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд дійшов висновку, що з неповнолітнього ОСОБА_1 не підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст.24-1, 33 , 34, 35, 175-1, 279, 280 КУпАП,

постановив:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього захід впливу, передбачений статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 дів з дня її винесення.

Суддя М.О.Ігольнікова