головуючий у суді І інстанції Хардіна О.П.
провадження № 33/824/1225/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 48 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 26 жовтня 2024 року о 13.13 год. у місті Києві по вул. Д.Щербаківського, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

26 жовтня 2024 року о 13.13 год. у місті Києві по вул. Д.Щербаківського, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 5 статті 126 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем. На відеозаписі не зафіксовано факту керування транспортним засобом і моменту зупинки.

Вказує, що він не був повідомлений належним чином і не знав про розгляд вказаної справи, оскільки проходить службу у ЗСУ.

В інспектора поліції не було жодних підстав для зупинки ОСОБА_1 . Працівник поліції на місці зупинки не задокументував його порушення положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, оскільки він не є суб`єктом, який підлягає відповідальності.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови, яке обґрунтовано тим, що він перебуває на службі в ЗСУ і постанова отримана ним поштою лише 02 січня 2025 року, що унеможливило подання апеляційної скарги в строк визначений, частиною 2 статті 294 КУпАП.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 23 грудня 2024 року.

Доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції присутнім не був, відомості щодо отримання ним копії оскаржуваної постанови відсутні, а апеляційна скарга подана 15 січня 2025 року, апеляційний суд дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки не повідомив.

Згідно з частиною 6 статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на належне повідомлення ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколів від 26 жовтня 2024 року серії ЕПР 1 № 159317 та серії ЕПР 1 № 159331 додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3347320 від 26 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП;

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2952200 від 31 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП;

роздруківка з інформаційно-пошукової системи «ARMOR» про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.

відеоматеріал, на якому зафіксовано як працівники поліції підійшли до автомобіля марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився на узбіччі, двигун якого працював, з місця водія якого вийшов ОСОБА_1 . Під час перевірки документів ОСОБА_1 пояснив, що він є військовослужбовцем, його товариші попросили відвезти їх із цвинтаря додому оскільки вони вживали алкогольні напої. Зазначив, що він тверезий, однак він позбавлений права керування транспортними засобами, на теперішній час проходить реабілітацію та має ПТСР. Вказав, що алкогольні напої не вживає, п`є антидепресанти за призначенням лікаря (03:48 хв. відеозапису диск 1). Працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (15:00 хв. відеозапису диск 2); ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (15:08 хв. відеозапису диск 2), працівниками поліції роз`яснено йому наслідки його відмови від проходження такого огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пропозиція поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом повністю спростовуються указаним відеозаписом.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 про те, що з відео не вбачається, що він порушив правила ПДР, що могло б бути підставою для зупинки транспортного засобу працівниками поліції, то апеляційний суд відхиляє такі доводи, оскільки відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Крім того, у матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 жовтня 2024 року серія ЕНА № 3347320 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП, відповідно до якої 26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки.

Доказів того, що указана постанова оскаржувалася та є скасованою стороною захисту не долучено.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 судом першої інстанції про розгляд указаної справи, у матеріалах справи наявна довідка про доставку СМС на номер телефону ОСОБА_1 , який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - це правопорушення є грубими порушеннями правил дорожнього руху є потенційно небезпечними для суспільства та становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції більш тяжкої статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова