КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження
№ 33/824/917/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року місто Київ

справа № 757/25470/24-п

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Сабаріна Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Сабарін Ю.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалася на те, що складені відносно ОСОБА_1 матеріали про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам законодавства, а саме: суть порушення в протоколі сформульована без відображення всіх необхідних та достатніх істотних ознак; порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, зокрема, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння не було надано порушнику; не встановлено особу порушника; протокол містить зміни, які були внесені після його складання і неточності щодо частини статті КУпАП; ОСОБА_1 не роз'яснено його прав та обов'язків, передбачених ст. 63 Конституції України. ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на відеозаписі; ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про складання протоколу задля показників в роботі.

Вказував, що до матеріалів справи не додано відомостей про підстави зупинки транспортного засобу, тому проведений огляд є недійсним, і підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні.

Також вказував, що ОСОБА_1 було позбавлено можливості скористатися правовою допомогою, а отже порушено його право на захист. Зважаючи на отриману травму голови, незадовільне самопочуття, що вбачається із відеозапису, захист ставить під сумнів, що особа могла повною мірою розуміти, що відбувається та результати своїх дій в цей момент.

Зауважує, що суд першої інстанції формально віднісся до виконання вимог ст. 33 КУпАП, оскільки у постанові судді не міститься відомостей, які б підтверджували характеристику ОСОБА_1 , його сімей стан, тощо.

Посилався на те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, значно відступив від принципів повноти та об'єктивного судового розгляду, з'ясував не всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

Також захисник Сабарін Ю.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року.

В обгрунтування заяви про поновлення строку, посилався на те, що ОСОБА_1 не був присутнім при винесенні та/або проголошенні оскаржуваної постанови, про її існування дізнався випадково, особисто копію не отримував, проте захисник отримав її лише 02 жовтня 2024 року.

Відсутність вказаної постанови та необізнаність про її існування є поважними причинами, через які ОСОБА_1 не міг подати апеляційну скаргу у строк встановлений КУпАП.

Протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду першої інстанції захисником було підготовлено та надіслано апеляційну скаргу, однак постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу було повернуто з тих підстав, що у договорі про надання правової допомоги вказано про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, а не у справі про адміністративне правопорушення, та в ордері не вказано Київський апеляційний суд як установу, в якій надається правова допомогу.

Отримавши 05 грудня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, врахувавши обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги, захисник Сабарін Ю.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно звертається з апеляційною скаргою з обгрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи в суді апеляційної інстанції був призначений на 29 січня 2025 року о 11 год. 50 хв.

28 січня 2025 року від захисника Сабаріна Ю.В.. який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він посилався на зайнятість в іншому судовому процесі. На підтвердження поважності неявки в судове засідання було надано відповідні докази. Вказане клопотання було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 26 лютого 2025 року о 13 год. 45 хв.

24 лютого 2025 року від захисника Сабаріна Ю.В.. який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він посилався на зайнятість в іншому судовому процесі. На підтвердження поважності неявки в судове засідання було надано відповідні докази. Вказане клопотання було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 26 березня 2025 року о 13 год. 30 хв.

26 березня 2025 року від захисника Сабаріна Ю.В.. який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він посилався на неможливість прибуття в судове засіданні за сімейними обставинами. Доказів на підтвердження неможливості прибуття в судове засідання не надано.

Враховуючи, що судові засідання вже двічі відкладалися за клопотання захисника на інші дати, відсутність доказів на підтвердження неможливості прибуття в судове засіданні призначене на 26 березня 2025 року о 13 год. 30 хв. захисника Сабаріна Ю.В. та Гайди О.В., суд апеляційної інстанції вважає неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Сабаріна Ю.В.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 07 серпня 2024 року.

Доказів направлення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

28 вересня 2024 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла заява захисника Сабаріна Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи.

02 жовтня 2024 року захисник Сабарін Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року.

13 жовтня 2024 року захисник Сабарін Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційного скаргою на постанову Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу захисника Сабарвна Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, з тих підстав, що не надано доказів на підтвердження повноважень на оскарження постанови судді.

Згідно супровідного листа Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року ОСОБА_2 направлено копію постанови апеляційного суду від 21 листопада 2024 року та оригінал апеляційної скарги з додатками, які захисник отримав 05 грудня 2024 року.

16 грудня 2024 року захисник Сабарін Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою, додавши до неї докази на підтвердження його повноважень на оскарження постанови судді.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до ст.ст.245,280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положеньст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимогст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов'язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров'я для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільнимНаказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов'язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№529899, 18 травня 2024 року о 08 год 15 хв. год. у м. Києві, бульвар Лесі Українки, буд. 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій відмовився на нагрудну камеру №470887, №472678, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 18 травня 2024 року серії ААД№529899, в якому у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «Згоден»;

відеозаписом з камери;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 лютого 2024 року;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2174338 від 18 травня 2024 року.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, працівники поліції встановили ознаки наркотичного сп'яніння у водія ОСОБА_1 (08:25:30 - 08:27:18), після чого сказали його висаджувати пасажира, щоб проїхати йому з працівниками поліції у лікарню для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння (08:27:40), оскільки в нього наявні ознаки, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Після цього, патрульні запропонували водію подумати та повідомили чи він може відмовитися від огляду, пояснивши, що за відмову також буде протокол (08:30:26 - 08:31:48), на що ОСОБА_1 відповів пишіть та патрульний запитав чи він дійсно відмовляється (08:31:56), на що ОСОБА_1 відповів, що відмовляється (08:32:32). В подальшому, працівники поліції повідомили останнього, що на нього буде складено адміністративний матеріал за ст. 130 КУпАП, п.2.5 ПДР України за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суть порушення в протоколі сформульована без відображення всіх необхідних та достатніх істотних ознак, суд вважає безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення чітко визначено суть правопорушення та опис встановлених обставин, а саме: водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій відмовився на нагрудну камеру №470887, №472678, чим порушив вимоги п.2.5Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що патрульними було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, зокрема, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння не було надано порушнику, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду, що зафіксовано на відеозаписі з портативних відеореєстраторів працівників поліції, також в матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп'яніння.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що не було встановлено особу порушника, оскільки його було встановлено на підставі паспорта громадянина України, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №529899.

Та обставина, що матеріали справи не містять даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем не може вказувати на незаконність чи хибність висновків судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не спростовують висновків суду та є підставою для скасування постанови суду і доводи апеляційної скарги про те, щоОСОБА_1 не роз'яснено його прав та обов'язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, тому суд апеляційної інстанції їх відхиляє.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не додано відомостей про підстави зупинки транспортного засобу, тому проведений огляд є недійсним, і підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні, то суд апеляційної інстанції вважає такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки як вбачається з відеозаписів підставою зупинки було перевищення швидкості, за що була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2174338 від 18 травня 2024 року, яка також наявна у матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Сабаріну Юрію Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу захиснику-адвокату Сабаріну Юрію Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.