ЄУ № 712/1657/25
Провадження №3/712/776/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі судді Проньки В.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 438107 від 02.02.2025), про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є пенсіонером, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 438107 від 02.02.2025, відповідно до якого 02.02.2025 приблизно о 18 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , завдав декілька ударів дверима (міжкімнатними) гр. ОСОБА_2 із якою спільно проживають, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушення не визнав, пояснив, що жодних протиправних умисних дій фізичного характеру стосовно ОСОБА_2 не здійснював. Просив провадження у справі закрити, оскільки вважає, що відсутній склад адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні був присутній захисник адвокат Манзар Т.В., яка подала до суду письмове заперечення, в якому просила провадження у справі відносно її підзахисного ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. В обґрунтування вказаного заперечення зазначила, що відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінують завдання декількох ударів міжкімнатними дверима гр. ОСОБА_2 із якою вони спільно проживають, однак останні спільно не проживають, а лише є співвласниками домоволодіння, що виключає склад адміністративного правопорушення, оскільки між сторонами виникли цивільно-правові відносини з приводу порядку користування спільним майном домоволодінням. Захисник зазначила, що ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких умисних діянь (дій або бездіяльності фізичного характеру) щодо ОСОБА_2 , а навпаки остання вчиняє постійні істерики, сварки та застосовує погрози до ОСОБА_1 чим спричиняє постійні конфлікти з приводу спадкового майна, яке залишилося від померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка являється дружиною ОСОБА_1 , саме після смерті останньої її дочка навмисно переїхала з власної квартири в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , щоб вчиняти конфлікти і таким чином вижити з помешкання ОСОБА_1 , який до того ж, являється співвласником 1/2 частини даного ж домоволодіння. ОСОБА_2 провокуючи конфлікт з ОСОБА_1 постійно в останнього вимагає оригінали документів на спадкове майно, які знаходяться у приватного нотаріуса Алексєєва М.Ю., який уже видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом. ОСОБА_2 навмисно два роки не отримує у нотаріуса правоустановчі документи на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , щоб привести документи на будинок у відповідності до закону, а саме розділити особові рахунки на комунальні послуги та припинити спільну часткову власність виділивши в натурі із спільної часткової власності частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, постійно виникають конфлікти з приводу спільного користування будинком, адже домоволодіння має 3 прохідні кімнати, гр. ОСОБА_2 зайняла собі для проживання ізольовану кімнату і постійно для власних потреб з ранку до ночі проходить через прохідну кімнату ОСОБА_1 , чим навмисно провокує конфлікт, крім того, між сторонами також виникають спори щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_4 та документів на таке майно. Між сторонами систематично виникають конфліктні ситуації щодо спадкового майна, що не є домашнім насильством в розумінні норм ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення якої інкримінується ОСОБА_1 . Захисник зазначає, що належних та допустимих доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях її підзахисного ОСОБА_1 суду не надано. До заперечення додала: копію талону-повідомлення єдиного обліку № 51976 від 17.11.2023; копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.08 2023; копію висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/678 від 02.08.2023; копію постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 по справі № 712/14113/23; копію постанови Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024 по справі № 712/14113/23; копію договору дарування частини будинку від 21.06.1996; копію свідоцтва про право власності від 25.05.2012; копію Витягу про державну реєстрацію прав від 14.06.2012; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2024; копію Витягу з Державного реєстру речових прав від 05.03.2024 за № 368462162; копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2024 № 76079409; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2024; копія Витягу з Державного реєстру речових прав від 05.03.2024 № 368460154; копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2024 року № 76079289; копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2024; копію технічного паспорту; копію ухвали про відкриття провадження по справі від 02.12.2024; копію повістки; копію пенсійного посвідчення.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вважає, що поведінка останнього несе реальну загрозу її життю та життю її доньки. Надала письмові пояснення, в яких зазначила, що з 1996 року до теперішнього часу проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Половина вказаного будинку належала її матері ОСОБА_3 , інша половина її чоловіку ОСОБА_1 . Кожен придбав свою частину будинку за власні кошти, проте документи було оформлено за договором дарування. Після смерті матері частина будинку належить їй за заповітом, однак ОСОБА_1 постійно їй погрожує фізичною розправою та перешкоджає у користуванні майном. Зазначила, що неодноразово зверталася до правоохоронних органів з письмовими заявами щодо неправомірної поведінки ОСОБА_1 . Стосовно ситуації, яка склалася 02.02.2025, пояснила, що в той день одягала дитину на прогулянку, а ОСОБА_1 вдарив її дверима по руці, цим самим наніс тілесні ушкодження. До письмових пояснень додала: висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/78 від 03.02.2025, копію заповіту, постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024, 02.03.2023.

У судовому засіданні представник потерпілої адвокат Ліннік М.С. просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , так як вважає, що останній винен у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення насильства фізичного характеру відносно гр. ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 02.02.2025, в яких вона зазначає, що 02.02.2025 (та на постійній основі) гр. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та умисно вдарив декілька раз її дверима. Постійно вчиняє хуліганські дії стосовно неї та її малолітньої доньки.

Крім того, до протоколу додано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.02.2025, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.02.2025, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА № 439777.

Суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.02.2025 виник конфлікт у процесі спільного проживання та користування спадковим майном, а саме домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 .

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначається організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Так, відповідно до п.3 ч.1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку наявним є лише факт того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно виникають конфліктні ситуації щодо користування спадковим майном, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм закону.

Крім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, у даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у цій ситуації мав місце саме конфлікт.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали, а також обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Отже, суду не надано переконливих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи, відповідно до ст. 252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, передбачених ч.1 ч. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя: В.В. Пронька