Справа № 746/140/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 року

Суддя Срібнянського районного суду Чернігівської області Нагорна Н.Г., при секретарі Сакун Н.П., розглянувши заяву судді Срібнянського районного суду Чернігівської області Ходіч В.М. про самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2025 року до Срібнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява судді Срібнянського районного суду Чернігівської області Ходіч В.М. про самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП.

Заяву про самовідвід від розгляду цього адміністративного матеріалу суддя Ходіч В.М. обґрунтовує тим, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, є ОСОБА_1 , батько секретаря судового засідання Срібнянського районного суду Чернігівської області Гриценко Аліни Миколаївни, яка перебуває у підпорядкуванні голови Срібнянського районного суду Чернігівської області Ходіч В.М.

Заява про самовідвід згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями передана на розгляд судді Нагорній Н.Г.

Справа призначена до розгляду на 12 год. 30 хв. 04 квітня 2025 року, про що повідомлено суддю Срібнянського районного суду Чернігівської області Ходіч В.М. та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які в судове засідання не з`явились.

Суд, вивчивши заяву про самовідвід та адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 , дійшов такого висновку.

01 квітня 2025 року до провадження Срібнянського районного суду Чернігівської області з Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, який згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями переданий на розгляд судді Ходіч В.М.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу (самовідводу), визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України (пункт 4 частини першої) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно з пунктами 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, нова редакція якого затверджена рішенням XХ чергового З`їзду суддів України від 18 вересня 2024 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Отже вказані суддею Ходіч В.М. у заяві про самовідвід обставини, згідно з об`єктивним критерієм наявності безсторонності судді, можуть викликати в учасників справи, а також у стороннього спостерігача сумніви у безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді Ходіч В.М. при розгляді вказано адміністративного матеріалу.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді справи та забезпечення довіри учасників справи до суду, заява судді Ходіч В.М. про самовідвід від розгляду вказаного адміністративного матеріалу підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 246 КУаАП, статтями 75, 80-82 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Срібнянського районного суду Чернігівської області Ходіч В.М. про самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП, задовольнити.

Передати адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 (справа

№ 746/140/25, провадження № 3/746/89/25) для здійснення повторного автоматизованого розподілу у передбаченому законом порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Нагорна