П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2025

Справа № 522/12383/24

Провадження №3/522/165/25

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянув матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає: АДРЕСА_1 , курсант ІІ курсуОдеського державного університету внутрішніх справ.

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

25.07.2024 до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії АБД № 113056 від 14.07.2024 «14.07.2024 о 22.50 год. в м. Одесі, вул. Водопровідна, 22, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом JET, номер шасі НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП».

05.03.2025 адвокат Вєтрова Я.А. подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не керував електросамокатом, а був пасажиром, позаду водія ОСОБА_2 , яка під час руху керувала електросамокатом. Сам ОСОБА_1 лише тримався однією рукою за ОСОБА_2 , а іншою за кермо самоката, щоб не порушувати його рівновагу. Оскільки ОСОБА_1 не був водієм, вимоги поліції про проходження ним огляду на стан сп`яніння є незаконними. Також ОСОБА_2 керувала електросамокатом, рухаючись не по проїжджій частині вулиці. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, оскільки до нього не внесено дані свідка ОСОБА_2 .

Подав адвокат відповідь ТОВ «ДЖЕТ ФРАНЧАЙЗІНГ» на адвокатський запит, що електросамокат «Jet» не оснащений електричними тяговими двигунами, електросамокат має батарею, яка здатна заряджатися шляхом підключенням до зовнішнього джерела електричної енергії; штатно - номінальна пікова потужність електросамоката «Jet» складає 350B/835B; електросамокат «Jet» розвиває максимальну швидкість до 20 км на годину. Електросамокат «Jet» відноситься до таких транспортних засобів, які не потребують водійського посвідчення з огляду на приписи п. 1.10 ПДР України.

Адвокат просив викликати для допиту як свідка ОСОБА_2 . В задоволенні клопотання суд відмовив, оскільки показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Про які обставини може повідомити свідок, що не можуть бути з`ясовані судом, не обгрунтував. Крім того, під показаннями свідка розуміються не просито пояснення особи, її бачення ситуації, а показання про обставини. Тим більше, ОСОБА_2 перебувала у певних близьких відносинах з ОСОБА_1 . Отже, є сумніви в об`єктивності її пояснень.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КпАП України керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху,транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Статтею 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», який набрав чинності 23.03.2023, визначено, що електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії; легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Отже, з 23.03.2023 електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», яке визначено пунктом 1.10 ПДР, та є транспортним засобом. Відповідно, на осіб, які ним керують розповсюджуються обмеження, встановлені ст. 130 КУпАП та п. 2.5, п. 2.9 «а» ПДР України.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена: Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція); Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103 (далі - Порядок).

Так, згідно з п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 Розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

ОСОБА_1 заперечує особисте керування ним електросамокатом, оскільки він перебував на електросамокаті, як пасажир, а не його водій.

Згідно з п.1.10 ПДР України та згідно з ст. 18 Закону України «Про дорожній рух» пасажир це особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним. Перевезення пасажирів повинно бути передбачено конструкцією транспортного засобу (п.5.2 ПДР України).

З офіційного сайту додатку JET.UA за допомогою якого здійснюється оренда електросамокату JET, вбачається, що п.4.5 Угоди користувача визначено, що користувачеві забороняється використання одного електросамокату удвох одночасно.

Отже, конструкцією транспортного засобу електросамокату JET перевозка пасажирів не передбачена.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, визначив, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Отже, під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, фактичне знаходження ОСОБА_1 під час руху на електросамокаті позаду ОСОБА_2 , яка знаходилась за кермом електросамокату, не виключає його причетність до керування цим електросамокатом, оскільки ОСОБА_1 , як він сам зазначає, тримався однією рукою за ОСОБА_2 , а іншою рукою - за кермо електросамоката, з метою забезпечення рівноваги двоколісного транспортного засобу, чим фактично виконував функцій водія під час руху цього транспортного засобу.

У зв`язку з цим, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а свідомо відмовившись від цього, вчинив правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порушення ОСОБА_1 зазначеної норми ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, крім даних протоколу про адміністративне правопорушення, з яким останній ознайомився, підтверджується відеозаписом нагрудної камери поліцейського, копія якого долучена до матеріалів справи. З наданого відеозапису вбачається, що інспектором патрульної поліції на місці огляду запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою газоаналізатора Drager, на що ОСОБА_1 відмовився, посилаючись лише на те, що він не керував електросамокатом.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Обставини не залучення свідків та не зазначення в протоколі про наявність таких свідків судом не оцінюються, оскільки ст. 266 КУпАП зобов`язує поліцейських, під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння застосовувати технічні засоби відеозапису, а проводити огляд особи у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування таких засобів.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 1.10 ПДР України визначає водія, як особу, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Суд вважає, що іншими особами, визначеними в санкції ч.1 ст. 130 КУпАП є особи, які керували транспортним засобом, але не могли отримати право на таке керування, оскільки водій транспортного засобу визначений даною нормою, як особа яка має (відповідно може мати) посвідчення водія певної категорії.

Пункт 2.13 ПДР України, відносить до категорії «А» (А1) зокрема, інші двоколісні транспортні засоби, які мають електродвигун, право керування яким мають особи з 16 років.

Згідно Довідки про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, станом на 14.07.2024, ОСОБА_1 має права категорії А з 28.12.2016.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Ярема Х.С.