Справа № 553/273/25
Провадження № 3/553/200/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.04.2025м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Грошова Н.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Сіомашко В.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

23.01.2025 до Ленінського районного суду м. Полтави від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223047 від 17.01.2025, 17.01.2025 о 06 год. 50 хв. в м. Полтаві, пр-кт Миру, буд. 36 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою стосовної якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом (ВП № 71508735 від 07.04.2023 Київського ВДВС у м. Полтаві міжрегіонального управління Міністертва юстиції, чим порушив ст. 31-1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів", чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». Вказані дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що син ОСОБА_2 , 2008 року народження, проживає разом з ним з 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_3 проживає за кордоном, з нею спілкування не підтримує, а тому йому не було відомо про наявність судового рішення щодо стягнення з нього на її користь аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 та про винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами. 17.01.2025 відбулась дорожньо-транспортна пригода за його участю, під час оформлення якої від працівників поліції стало відомо про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів та винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами. Коли вказана справа вже знаходилась на розгляді в суді, він під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження встановив, що 18.09.2024 старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клюшником Є.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами, яка разом з повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 18.09.2024, які було направлено на його адресу поштовим зв`язком, однак конверт був повернутий на адресу виконавчої служби без вручення. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що йому не було відомо про обмеження його в праві керування транспортними засобами, а також просив врахувати, що він не був присутній під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів та не обізнаний про наявність відповідного рішення.

На підтвердження вищевказаних обставин надав до суду: довідку про склад сім`ї № 01/52 від 04.04.2025, видану АТ «Полтавахолод»; акт про фактичне місце проживання від 03.04.2025; копію повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, копію постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами, а також копію конверту.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснив, що є сином ОСОБА_1 та близько чотирьох років проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Мати ОСОБА_4 близько двох з половиною років проживає за кордоном та надсилає йому кошти. Після складання протоколу щодо батька йому стало відомо про наявність рішення суду про стягнення з батька на користь матері аліментів його на утримання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 223047 від 17.01.2025, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог ст. 31 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно до ч.3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. Тобто, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази, що водій був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суд перевіряючи наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

В той же час, під час судового розгляду було встановлено, що докази, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_1 про обмеження у праві керування транспортними засобами в матеріалах справи відсутні, так як відповідна особа таких даних не додала, в порушення вимог ч.2 ст. 251 КУпАП.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження № 71508735, наданих ОСОБА_1 отриманих під час ознайомлення з даним виконавчим провадженням після складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення в даній справі, судом встановлено наступне.

Старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клюшником Є.М. 18.09.2024 складено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 18.09.2024, відповідно до якого на виконанні перебуває виконавчий лист № 552/4081/18, виданий 25.09.2018 Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 17.07.2018. Станом на 18.09.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 18.09.2024 за період з 01.08.2020 по 18.09.2024 становить 170 310,50 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Крім того, 18.09.2024 старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клюшником Є.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості за аліментами у повному обсязі згідно виконавчого листа № 552/4081/18, виданого 25.09.2018.

Копія повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 18.09.2024 та копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесені старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клюшником Є.М., були надіслані на адресу ОСОБА_1 , але конверт повернувся до виконавчої служби без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Як вбачається з акту про фактичне місце проживання особи від 03.04.2025, складеного в тім, що гр. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає без реєстрації з 05.05.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджують власник квартири ОСОБА_6 та сусіди: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 01/52 від 04.04.2025, виданої АТ «Полтавахолод» ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наявного у матеріалах справи відеозапису, вбачається що ОСОБА_1 пояснював, що він не був обізнаний про заборону на керування транспортними засобами, про наявність такої постанови державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами останній не знав.

З наведеного слідує, що нас час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 , останньому не було відомо про наявність відносно нього таких обмежень, а відтак він не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав про настання будь-яких наслідків, що дає підстави стверджувати про відсутність вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, якщо відсутні інші належні і допустимі докази.

У матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази прямого умислу у діях ОСОБА_1 на керування транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, про що водій був обізнаний, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Аналізуючи під час розгляду наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Слід зазначити, що самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про порушення ОСОБА_1 ст. 31 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, так як надані до суду матеріали не містять доказів, які б могли підтвердити факт обізнаності ОСОБА_1 про винесення старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клюшником Є.М. постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.09.2024.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Повний текст постанови складено10.04.2025.

Суддя Ленінського районного суду

м. Полтави Н.М. Грошова