Справа № 683/829/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, заступника керуючого магазину «Фора», що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

06 березня 2025 року при проведенні фактичної перевірки магазину ТОВ «Фора» за адресою: вул. Миру, 19/2 м. Старокостянтинів Хмельницька область, заступник керуючого магазину ТОВ «Фора» ОСОБА_1 , порушила порядок проведення розрахунків, а саме: 01 березня 2025 року об 19 год 27 хв згідно фіскального чеку №LeV8emPtgSc проведено розрахункову операцію через програмний реєстратор розрахункових операцій ФН , реалізовано одну пляшку «Горілка старий млин зернова 1,0 л.» по ціні 184 грн без зазначення реквізитів марки акцизного податку(серії та номер), сума чеку склала 352 грн, що є порушенням п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями), що було зафіксовано посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області, про що складено протокол про адміністративне правопорушення №534/10/22-01-0705 від 06 березня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, направила до суду письмові заперечення, відповідно до яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП заперечила та зазначила, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та акт фактичної перевірки не можуть бути беззаперечним доказом вини суб`єкта господарювання у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП.

Зазначила, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості відображають лише позицію однієї із сторін-контролюючого органу, і вказане не може бути підставою для висновку про наявність в діях особи вини в порушення порядку ведення розрахунків й, відповідно, не може бути правовою підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за відсутності достатніх доказів. Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 , яка є заступником керуючого магазину «Фора», складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП. Зокрема до протоколу не долучено доказів вчинення правопорушення (продажу необлікованого товару), пояснень свідків, фото та відеоматеріалів тощо. Податковим органом не було відібрано пояснень від особи, на яку складено протокол. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить розкритої повністю об`єктивної сторони правопорушення,а відтак не може вважатися достатнім для встановлення всіх елементів складу адміністративного правопорушення та висновку про винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Усі наявні первинні документи, що підтверджують облік та походження товарів, були надані працівникам ГУ ДПС у Хмельницькій області на початку перевірки в приміщенні магазину та додатково надіслані на адресу ГУ ДПС у Хмельницькій області до завершення проведення фактичної перевірки. Оскільки вказаний акт перевірки оскаржений до ГУ ДПС у Хмельницькій області, рішення за вказаною скаргою не прийняте, а тому уважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності є передчасним.

Тому просила провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, згідно з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч.1 ст.155-1 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено та до суду направлено такі докази: акт фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів та наявності ліцензій, патентів.

Натомість, у своїй практиці Верховний Суд уже неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Крім того, відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться в провину те, фіскальний чек № LeV8emPtgSc , який підтверджує проведення розрахункової операції через програмний реєстратор розрахункових операцій ФН , та реалізацію пляшки «Горілка старий млин зернова 1,0 л.» без зазначення реквізитів марки акцизного податку (серії та номер), усупереч вимогам п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Разом із тим, заперечуючи на акт вказаної перевірки зазначено, що обов`язковим реквізитом фіскального чека є саме цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку, тобто такий варіант у фіксальному касовому чеку може бути відображено лише при продажу алкогольних напої, маркованих марками нового зразка, які мають штрих код.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про те, яке акцизне маркування було на алкогольному напої, що реалізовано ОСОБА_1 , нового чи старого зразка.

Таким чином, суд розглядаючи справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не може самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, які не доведені належними, достовірними та достатніми доказами, не знайшла свого підтвердження.

На переконання суду саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення без наявності будь-яких доказів його вчинення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За викладених обставин, оскільки суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, належно не викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, а обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, про які зазначено раніше, не доведені, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.155-1, ст.ст.265,283,284,285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: