Справа № 947/5203/25
Провадження № 3/947/1113/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., за участю секретаря Маркової О.І., адвоката Губської Х.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ЕПР1 №229853 від 25.01.2025 року о 12:24 годині, на вул.ь Варненська, 25/2 в м. Одеса, ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault Logan державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками наркотичного сп`яніння або під дією лікарських препаратів, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на зміну світла, сповільненість рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_1 , як порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, свою вину не визнав, пояснив, що він разом з дитиною їхав до лікарні на автомобілі Renault Logan державний номер НОМЕР_1 , побачив, що за ним їде автомобіль працівникіі поліції, відразу зупинився. Працівник поліції, йому пояснив, що він виїзджаючи з парковки з карманчику, порушив ПДР. Він не розумів, що порушив, але не став сперичатися з працівниками поліції, погодився, що порушив, так як в автомобілі перебувала хвора дитина. Він наддав документи на перевірку працівникам поліції, працівник побачив у нього конвалютку з пігулками « ОСОБА_2 » та «Цитрамон», стали запитувати чи він вживає ліки, потім стали казати, що « ОСОБА_2 » вживати та керувати транспортним засобом не можна. Потім сказали, що в нього руки дрожать, очі якись втомлені, що в нього взагалі не здоровий вигляд. Він нервував так як в машині булла хвора донька. Перевірку на ознаки не проводили на місці, потом сказали, що треба проїхати на медичний огляд, що є варіанти, їхати або не їхати на медичний огляд. Він був розгублений через хвору дитину і не поїхав. Працівники поліції пішли до своєї машини, потім він у чоловіка запитав, що робити, чоловік йому сказав, що треба їхати, він сказав працівникам поліції, щоб повезли його на медичний огляд, вони йому відповіли, що вже пізно вони склали пртокол. Він сам поїхав з дитиною на вул. Воробйова в лікарню, але йому сказали, що аналіз коштує 3 тисячи гривень, в нього не було таких коштів і він попросив працівників поліції, які були на ОСОБА_3 провести його до лікарів, але йому відмовили. Підтримав письмові пояснення свого представника, просив закрити провадження по справі відносно нього.

Представник ОСОБА_1 адвокат Губська Х.Ю. підтримала письмові пояснення та пояснила, що протокол складений з порушенням, в протоколі зазначено, що водій керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння або під дією лікарських препаратів. Згідно інструкції до пігулок «Анальгін Дарниця» вказано, що «Здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами. Не впливає». Крім того ОСОБА_1 після складання протоколу від керування відсторонений не був. 8 лютого 2025 року автомобіль під керуванням ОСОБА_1 знову був зупинений тим самим екіпажем працівників поліції, ніби то за порушення ПДР, ОСОБА_1 , знову стали перевіряти, він попросив відвезти його на медичний огляд, але працівник поліції відповів, що не має підстав і обмежився зауваженням. Просила закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні був допитаний у якості свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що в той день під час несення служби в складі екіпажу «Океан-107» він з напарником побачили автомобіль Renault Logan, водій якого порушив ПДР, коли той виїжджав з парковки, вони зупини автомобіль і повідомили причини зупинки. Під час спілкування побачили у водія ознаки сп`яніння так як побачили у того конвалютки різних лікарських препаратів, у тому числі « ОСОБА_2 », перевірили через «Гугл» інтернет, деякі з них не можна вживати під час керування. Запропонували водію проїхати до медичного закладу, але той відмовився, потім при ознайомленні з протоколом водій попросив відвезти його до лікарні на огляд, але йому було відмовлено, так як вже було складено протокол. Від керування водій був відсторонений усно, ознаки наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів однакові. Він був за кермом, напарник скачував відео, йому не відомо, чому на відеозапису не відображено саме факт порушення ПДР ОСОБА_5 . Вони виїжджали з меж квартального проїзду, автомобіль ОСОБА_1 стояв припаркований, потім поїхав. Вони в інтернеті з напарником прочитали, що « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_6 » не можна вживати за кермом. Коли змінюється світло, очі на ліхтарик реагують. Чому в направленні напарник написав Особу на огляд у заклад охорони здоров`я інспектор Драгієв С.В., йому не відомо, до лікарні на огляд ОСОБА_1 не доставляли.

У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона, адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом були досліджені наявні в матеріалах справи відео запис подій, які стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_7 та інші докази долучені працівниками поліції. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№229853 від 25.01.2024 року вбачається, що на місті правопорушення свідки не залучались, проводилась відео фіксація з портативних відео регістраторів, з відео запису вбачається, що був зупинений автомобіль Renault Logan державний номер НОМЕР_1 , факт порушення водієм ПДР на відеозапису не відображено. На вимогу працівника поліції водій надає документи, коли ОСОБА_1 достає з гаманця документи, працівники поліції бачать в нього блістер з лікарським засобом «Анальгін-Дарниця», після чого працівник поліції говорить, що ці ліки не можна вживати під час керування транспортним засобом. ОСОБА_1 поводить себе адекватно, він спілкється з працівниками поліції, виконує всі їх вимоги. Після цього, працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати на медичний огляд, так як в нього вбачаються ознаки сп`яніння, що в нього ознаки перебування під впливом лікарських препаратів, огляд на місці працівниками поліції не проводиться. ОСОБА_1 пояснює, що він нічого не вживав, в автомобілі ОСОБА_1 перебуває дитина, на яку працівники поліції не звертають увагу. З відеозапису не вбачається підстав для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд.

Судом досліджено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ОМЦПЗ» ООР від 25.01.2025 року відносно ОСОБА_1 .. Згідно з направленням «Урезультаті огляду, проведенного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: Тремтіння палців рук, зіниці ока погано регують на зміну світла. Огляд проводився за допмогою зазначено відмова, Результат огляду зазначено відмова. В графі «Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 2 Полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Драгієв С.В», з даного направлення не зрозуміло хто саме проводив огляд чи проводився він взагалі.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Оцінюючи в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи надаючи належну юридичну оцінку, суд приходить до наступного.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Крім того з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№229853 від 25.01.2025 рокув графі «свідки чи потерпілі» не зазначено жодного свідка або понятого, які б могли підтвердити факт відмови від проходження в встановленому законному порядку медичного огляду на стан сп`яніння. Також в матеріалах справи відсутня інформація про відсторонення громадянина ОСОБА_1 від подальшого керування зазначеним транспортним засобом.

З відео запису вбачається, що дії громадянина ОСОБА_1 є послідовними, ознак сповільненість рухів, тремтіння пальців рук та зіниці очей не реагують на зміну світла не підтверджується, поведінка є адекватною, явних ознак сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів не проявляє. Факт порушення ПДР на відеозапису не зафіксовано.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Відповідно до ст. 2 Кодексу про Адміністративні правопорушення України положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України. Застосовуючи аналогію права суд констатує, що частинами другою та четвертою статті 17 КПК, передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г. В. Войтов