Справа № 539/1342/25
Провадження № 3/539/391/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєва Л.В., розглянувши матеріал, що надійшов від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, здійснює догляд за особою, яка потребує стороннього догляду, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
Представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Забари Юрія Анатолійовича, який діє на підставі угоди від 01 квітня 2025 року №7/25, ордер на надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, -
УСТАНОВИЛА:
19 березня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшов для розгляду Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №393385 стосовно ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), складений 18 березня 2025 року ст. ДОП СДОП ВП Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області, капітаном поліції Ковалем Ігорем Сергійовичем (далі Протокол), зі змісту якого вбачається, що 13 березня 2025 року близько 17.00 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), а саме: висловлював слова образ в її бік, що могло завдати психологічному шкоди.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Протокол та додані до нього документи стосовно ОСОБА_1 були призначений до розгляду на 20 березня 2025 року. Судове засідання відкладалося на 03 квітня 2025 року.
ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 03 квітня 2025 року, з`явився, вину повністю визнав. Пояснив суду, що дійсно між ним та ОСОБА_2 у вказаний у Протоколі час та дату відбулася сварка, в ході якої він висловлювався образливо, його поведінка була викликана непорозумінням між ними; повідомив суддю, що із змістом Протоколу згоден, про що міститься у ньому відповідний підпис; неправомірність своїх дій визнає та обіцяє більше таких ситуацій не допускати.
Представник ОСОБА_1 адвокат Забара Ю.А. звернув увагу судді та те, що станом на час учинення дій, які кваліфіковано за частиною першою статті 173-2 КУпАП, а також складення Протоколу, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22 травня 2024 року
№ 3733-IX, відповідно до якого стаття 173-2 КУпАП викладена у новій редакції. Указана редакція статті не узгоджується зі складом адміністративного правопорушення, зазначеного у Протоколі, а саме: Протокол містить конструкцію припущення завдання психологічної шкоди ОСОБА_2 , у той час як чинна редакція частини першої статті 173-2 КУпАП передбачає фактичне завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого. У зв`язку з цим просив на підставі статті 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині першій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Об`єктивна сторона частини першої статті 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні особою будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
З аналізу вказаної норми вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частиною першою статті 173-2 КУпАП, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного чи фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП підтверджується:
1. Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13 березня 2025 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_2 звернулася до органів поліції із усною заявою про домашнє насильство.
2. Поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 13 березня 2025 року, яка зазначила про те, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно та погрожував фізичною розправою.
3. Поясненнями ОСОБА_1 від 13 березня 2025 року, який підтвердив те, що він ображав та погрожував своїй співмешканці.
4. Формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають.
Суд звертає увагу, що склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підтверджується у сукупності указаними вище доказами, а також особистими поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (визнання ним порушення особисто у судовому засіданні, а також шляхом проставлення підпису на Протоколі та поясненнях), а також його щирим каяттям та запевненнями про те, що подібні дії не повторяться.
З урахуванням викладеного, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, доведена повністю. За таких умов адміністративна відповідальність до ОСОБА_1 має застосовуватися з метою формування у нього навичок додержання Закону, навчання повазі до оточуючих (передусім потерпілої ОСОБА_2 ), а також унеможливити вчинення ним нових подібних правопорушень стосовно ОСОБА_2 та інших осіб.
Отже, підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статею 247 КУпАП, про які зазначає його представник, суддя не вбачає.
Як визначено частиною першою статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у пункті 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
З огляду на вищевказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 (нуль) копійок.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 40-1, 173-2, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 5 Закону України «Про судовий збір», -
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 (нуль) копійок.
На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва