Справа № 199/1385/25
ПОСТАНОВА

іменем України

04 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Воробйов В.Л..,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 постановою від 26 лютого 2025 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він «15.01.2025 року о 12-56 годині, за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 53, керував MITSUBISHI GRANDIS державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820 ARHK 0520. Результат: 1,63% проміле. Тест №3085, чим порушив п.2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Також, з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (сплату штрафу частинами), оскільки його доходу недостатньо, він опинився у складній фінансовій ситуації, втратив роботу, перебуває на пенсії, має інвалідність 3 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину , яка хворіє, потребує постійного лікування і догляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до ст. 304 КУпАП України питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

За ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Як передбачено ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим сторони мають право звернутись до суду, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання.

Суд також враховує розяснення, викладені в абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв сторони про відстрочку виконання судового рішення, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутності у нього майна яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що визначаючи штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розмірі 17000 грн. законодавець очевидно не розраховував, що такий штраф може бути сплачений за рахунок місячної заробітної плати або доходів, в даному випадку ОСОБА_1 , за рахунок його пенсії, оскільки він є суттєво більшим за середній розмір заробітної плати по країні.

Таким чином, недостатність доходів або розміру заробітної плати ОСОБА_1 , для сплати призначеного йому штрафу не може бути тією винятковою обставиною, за якої суд міг би прийняти рішення про розстрочення такого штрафу.

На наявність будь-яких обставин непереборної сили, які б об`єктивно перешкоджали виконанню постанови суду, ОСОБА_1 , не посилається.

Фактично доводи ОСОБА_1 , зводяться до прохання суду створити йому зручні, комфортні умови для сплати штрафу, що очевидно суперечить меті накладення адміністративного стягнення та не сприятиме як індивідуальній, так і загальній превенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

З підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє можливості захистити права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

В даному випадку, тривала розстрочка виконання рішення суду в частині стягнення штрафу впливає в першу чергу на інтереси держави, оскільки у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, держава не отримає визначений законом платіж у вигляді штрафу, якій підлягає обов`язкової сплати правопорушником.

Крім того, на думку суду посилання ОСОБА_1 , що його доходу недостатньо, він опинився у складній фінансовій ситуації, втратив роботу, перебуває на пенсії, має інвалідність 3 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка хворіє, потребує постійного лікування і догляду, не можуть вважатись тими особливими та виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки сплати штрафу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведені визначені законом підстави для розстрочення виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, тому відповідна заява останнього задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 301, 303, 304, КУпАП, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відмовити в повному обсязі.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

04.04.2025