Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Богдан Л.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Плебановича А.С.,

іншого учасника ДТП ОСОБА_2 ,

потерпілої - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої Бордюженко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Плебановича Андрія Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді оператора у ТзОВ «Волиньзернопродукт», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.07.2024 року о 09:11 годині у місті Луцьку на перехресті вулиці Мамсурова вулиця Боженка, керуючи транспортним засобом Mazda CX-7, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог пп.2.1 п.33.2, п.16.11 ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі, при наявності дорожнього знаку «2.1. Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, чим змусив останнього різко змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, яка призвела до механічних ушкоджень автомобіля Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_2 , та заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КпАП України (а.с.61-62).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Плебанович А.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду необґрунтованою, безпідставною та винесеною без з`ясування усіх обставин справи.

Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України, а тому в діях останнього відсутній склад даного адміністративного правопорушення. Зазначив, що розглядувана подія сталася внаслідок перевищення швидкості ОСОБА_2 , у зв`язку з чим останній невірно оцінив дорожню обстановку. Виїжджаючи із другорядної дороги на головну ОСОБА_1 зупинився безпосередньо перед виїздом на вулицю Боженка, фактично знаходячись на проїжджій частині по вулиці Мамсурова. Відтак, жодних перешкод для руху останній не створив.

Просить постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України (а.с.66-72).

Крім того в ході розгляду справи апеляційним судом захисник Плебанович А.С. просив приєднати до матеріалів справи та врахувати при прийнятті рішення висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної події №13927-Е від 14.03.2025 року, постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги; заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити; іншого учасника ДТП, потерпілу та представника, які заперечили доводи апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін; суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Так, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення пп.2.1 п.33.2, п.16.11 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України, відповідальність за якою настає за порушення, передбачені ч.ч.1-3 цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Як передбачено п.п.1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п.1.10 ПДР України дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Дорожній знак «2.1» п.33 ПДР України є знаком пріоритету. Він означає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 "Напрямок головної дороги" - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Крім того відповідно до п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 572061 від 18.07.2024 року (а.с.1);

- рапортом старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Перевозніка В від 08.07.2024 року (а.с.3);

- електронними рапортами чергових Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 08.07.2024 року (а.с.4, 5);

- протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього від 08.07.2024 року (а.с.6-7, 8);

- фото таблицею (а.с.8а-10);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.11, 14);

- письмовою заявою ОСОБА_3 (а.с.17);

- відеозаписом події (а.с.18).

Відеозапис, який містяться в матеріалах справи, апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом в розумінні ст.251 КпАП України, оскільки на ньому містяться фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної події №13927-Е від 14.03.2025 року (а.с.106-132) встановлено, що:

1.У ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Opel Zafira», р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.4, п.12.9 (б) та п.12.3 Правил дорожнього руху, а саме: рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год, а в момент виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

2.У ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Mazda CX-7», р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.10.1, п.16.11 Правил дорожнього руху, а саме: виїжджаючи на вулицю Боженка міста Луцьк, повинен був переконатись, що виконання це безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та дати дорогу автомобілю «Opel Zafira», р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Боженка міста Луцьк.

3.При наданих судом матеріалах, на підставі наданого відеозапису, можна зробити висновок, що водій автомобіля «Opel Zafira», р.н.з. НОМЕР_2 , при дотриманні швидкісного режиму до вимог Правил дорожнього руху, мав технічну можливість зупинитись до лінії руху автомобіля «Mazda CX-7», р.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

4.При наданих судом матеріалах, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Opel Zafira», р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.12.4, п.12.9 (б) та п.12.3 Правил дорожнього руху.

5.При наданих судом матеріалах, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Mazda CX-7», р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам дорожнього знаку 2.1 та п.10.1, п.16.11 Правил дорожнього руху.

6.При наданих судом матеріалах з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля «Opel Zafira», р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вимогам п.12.4, п.12.9 (б) Правил дорожнього руху та невідповідність дій водія автомобіля ОСОБА_1 вимогам дорожнього знаку 2.1 та п.10.1, п.16.11 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.5 ст.122 КпАП України доводиться також вказаним висновком судової інженерно-технічної експертизи, хоча даний висновок вказує, в тому числі, і на наявність винних дій ОСОБА_2 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України, спричиненні створення аварійної обстановки, що змусило іншого учасника дорожнього руху різко змінити швидкість руху та маневрувати з метою уникнення зіткнення. Оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України.

Таким чином, вищенаведені та усі інші апеляційні доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КпАП України шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Плебановича Андрія Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.