Справа № 464/948/25 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М. В.
Провадження № 33/811/462/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 14.03.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 18.01.2025 року близько 20 год. 00 хв. перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме вдарив у плече, штовхав, душив, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута не повно та необ`єктивно, зокрема судом не врахованого того, що докази наявні і матеріалах справи слід визнати неналежними та недопустимими доказами, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, в якому належним чином не викладено суті обвинувачення. Також апелянт зазначає, що судом не взято до уваги його пояснення з приводу дійсних обставин події та не заперечує про наявність сварки з дружиною ОСОБА_2 із висловлюванням нецензурних слів, оскільки такі відбуваються систематично, жодного фізичного насильства не застосовував, їхня малолітня дитина не була присутня під час їхнього побутового конфлікту (перебувала в іншій кімнаті та переглядала мультфільми), при цьому зазначає, що самі працівники поліції під час з`ясування обставин події надиктовували пояснення ОСОБА_2 , які могли стати підставою для складенні відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, поводили себе зухвало та упереджено. Також зазначає, що 18.01.2025 року працівника поліції було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, та провадження на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №391111 від 18.01.2025 року постановою Сихівського районного суду м.Львова від 26.02.2025 року провадження закрито

Розглянувши матеріали справи № 464/948/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №391129 від 18.01.2025 року відносно ОСОБА_1 була заява ОСОБА_2 від 18.01.2025 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, штовхав, застосовував фізичне насильство (а.с.3).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, заяву ОСОБА_2 від 18.01.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.01.2025 року та пояснення дані в судовому засіданні.

Разом з тим, судом першої інстанції жодним чином не взяті до уваги та не проаналізовано пояснення ОСОБА_1 пояснення дані в судовому засіданні, де він пояснив, що в нього дійсно була конфліктна побутова сварка з дружиною ОСОБА_2 , такі сварки відбуваються систематично, зокрема з ініціативи ОСОБА_2 та фізичними ударами, що не виключає можливості останньої оговорити ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначена версія події не була спростована судом першої інстанції та в основу обвинувального рішення покладені лише і тільки пояснення ОСОБА_2 ..

Крім цього, на переконання апеляційного суду є нічим не підтверджене твердження як автора протоколу про адміністративного правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції про те, що побутовий конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувався в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2018 року народження, оскільки до матеріалів справи не долучено жодних допустимих та належних доказів того, що остання була очевидцем конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема долучені можливі її пояснення, відібрані у визначений законом спосіб (із залученням психологів та педагогів) працівниками поліції для підтвердження чи спростування можливих обставин події.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги постанову Сихівського районного суду м.Львова від 26.02.2025 року, якою провадження у справі №464/745/25 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, і яка стосується тієї самої події та тих самих учасників події (а.с.20-21).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, об`єктивна сторона ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає наслідки такого психологічного насильства, а саме наявність чи відсутність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, яка могла бути чи була завдана.

В протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №391129 від 18.01.2025 року жодним чином не зазначено, що діями ОСОБА_1 заподіяна шкода чи така могла бути заподіяна, зокрема в частині застосування фізичного насильства.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №464/948/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутність в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.