ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/105/25 Справа № 216/5355/24 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Кривий РІг

01.04.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., при секретарі судового засідання Шевченко В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Цівань Н.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00грн.

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката представника потерпілого ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Цівань Н.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції заявлено клопотання про поновлення вказаного строку.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника вказала, що копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції від 22.10.2024р. нею було отримано 30.10.2024р. через тривалість виготовлення судового рішення, прохає визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважними, строк на апеляційне оскарження поновити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанову суду першої інстанції, думку представника потерпілого адвоката Новака А.М., яки у вирішенні даного питання поклалися на розсуд суду, дослідивши доводи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, з метою дотримання права особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та у зв`язку із незначним пропуском строку на апеляційне оскарження, вважає, що вказаний строк підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник:

- вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню через істотне порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції належним чином не було перевірено фактичних обставин справи, не надано належної оцінки сукупності доказів у справі та зроблено помилковий висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- зазначає, що посилання суду в постанові на письмові пояснення ОСОБА_3 є недопустимим, оскільки порушує принцип безпосередності дослідження доказів;

- не погоджується із висновками суду першої інстанції про допустимість відеозапису як доказу та його відповідність вимогам ст. 251 КУпАП, проте долучення такого відеозапису не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції відео фіксація події не проводилась, відеозапис міг піддаватися маніпуляціям;

- вважає, що суд першої інстанції самостійно визначив швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , та визначив, що ОСОБА_1 , міг бачити перешкоду, якою був автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, проте такі висновки повноважний робити тільки експерт;

- вказує, що судом першої інстанції не надана оцінка пояснень ОСОБА_1 , який вказав що рухався по своїй смузі руху, перед поворотом ліворуч увімкнув показчик повороту, об`їхав перешкоду, виїхавши на зустрічну смугу руху, та майже одразу впевнившись у відсутності перешкоди, здійснив поворот ліворуч;

- вважає, що в діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його винуватість не підтверджено у встановленому законом порядку через істотні процесуальні порушення;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Про дату час та місце судового розгляду захисник Цівань Н.В. повідомлена належним чином, до судового засідання не прибула, подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи особи, яку притягнуто дот адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги захисника, та прохав про їх задоволення, представника потерпілого адвоката Новака А.М., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника Цівань Н.В. без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 22.07.2024р. приблизно о 17:40год. на перехресті вул. Тарапаківська та вул. Прорізна в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг, керуючи т/з «Audi A6» н/з НОМЕР_1 перешкодив обгону шляхом підвищення швидкості руху, а також перед зміною напрямку руху, а саме: поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 14.3 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні суд першої інстанції допитав особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який показав, що він свою винуватість не визнає, показав, що діяв відповідно до встановлених правил дорожнього руху, вважає винним у ДТП водія ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції показання ОСОБА_1 , та клопотання захисника Цівань Н.В. про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не прийняв, вважав винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП доведеною.

В обґрунтування висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції поклав:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №103347 від 22.07.2024р, який складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку;

- протокол огляду місця ДТП та схемою до нього;

- письмові пояснення водія ОСОБА_3 ;

- відеозапис обставин ДТП, відповідно до якого водій автомобіля «Volkswagen Golf» н/з НОМЕР_2 ОСОБА_3 на значній відстані від перехрестя на ділянці проїжджої частини з розміткою 1.5 ПДР (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху) розпочинає маневр обгону. Коли транспортний засіб «Volkswagen Golf» н/з НОМЕР_2 вже перебуває на полосі зустрічного руху водій автомобіля «Audi A6» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , якого обганяють, збільшує швидкість руху свого транспортного засобу, зміщується в бік зустрічної смуги руху та частково на неї виїжджає, чим перешкоджає автомобілю «Volkswagen Golf» н/з НОМЕР_2 здійснювати маневр обгону та порушує п. 14.3 ПДР України. .

При цьому суд першої інстанції дослідив клопотання захисника про визнання відеозапису недопустимим доказом, та не встановив підстав для задоволення такого клопотання, та вважав відеозапис таким доказом, що відповідає критеріям визначеним ст. 251 КУпАП

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та правильними.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не може погодитись із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП належним чином дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, вважає неспроможними з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Суд апеляційної інстанції при встановленні фактичних обставин справи безпосередньо дослідив матеріали відеозапису, на яких зафіксовано, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під час руху здійснює прискорення, та своїми діями не дозволяє здійснити маневр обгону автомобілю під керуванням ОСОБА_4 ..

Відповідно до вимог п. 14.3 ПДР України водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції встановивши факт прискорення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та утворену тим самим перешкоду для завершення маневру обгону для транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 , правильно встановив порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, та тим утворення складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а висновки, які покладені ним в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню через істотне порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції належним чином не було перевірено фактичних обставин справи, не надано належної оцінки сукупності доказів у справі та зроблено помилковий висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що посилання суду в постанові на письмові пояснення ОСОБА_3 є недопустимим, оскільки порушує принцип безпосередності дослідження доказів, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки вони оцінені у сукупності з іншими доказами, зокрема відеозаписом, яким підтверджено, що ДТП сталася внаслідок неможливості завершення маневру обгону водієм ОСОБА_3 через дії водія ОСОБА_1 , які виразилися у наданні прискорення керованого ним автомобіля, під час обгону іншим автомобілем.

Доводи апеляційної скарги захисника, що вона не погоджується із висновками суду першої інстанції про допустимість відеозапису, як доказу, та його відповідність вимогам ст. 251 КУпАП, проте долучення такого відеозапису не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції відеофіксація події не проводилась, відеозапис міг піддаватися маніпуляціям, не мають під собою підґрунтя, оскільки висновки щодо ймовірності маніпуляції із відеозаписом є припущенням сторони захисту, та не підтверджені доказами.

Крім того, слід наголосити, що відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та зокрема ними є матеріали відеозапису.

На думку суду апеляційної інстанції долучений до матеріалів справи відеозапис не викликає сумніву своєї достовірності, а висновки суду першої інстанції щодо його прийняття, як належним доказом, є правильними. Відеозапис відображає момент обгону одним транспортним засобом іншого, факт пришвидшення транспортного засобу, який обганяють.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції самостійно визначив швидкість руху автомобіля під керування ОСОБА_1 , та визначив, що ОСОБА_1 , міг бачити перешкоду, якою був автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, проте такі висновки повноважний робити тільки експерт, є неспроможними, оскільки швидкість руху транспортних засобів у судовому засіданні не визначалась. Суд першої інстанції при дослідженні відеозапису встановив факт пришвидшення керованого ОСОБА_1 транспортного засобу в момент його обгону, що суперечить вимогам п. 14.3 ПДР України, та за наслідками ДТП утворює склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у діях ОСОБА_1 . При цьому слід наголосити, що дотримання (чи порушення) швидкісного режиму учасниками ДТП не є складовою частино даної дорожньої ситуації.

Доводи апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції не надана оцінка пояснень ОСОБА_1 , який вказав що рухався по своїй смузі руху, перед поворотом ліворуч увімкнув показчик повороту, об`їхав перешкоду, виїхавши на зустрічну смугу руху, та майже одразу впевнившись у відсутності перешкоди, здійснив поворот ліворуч, також є неспроможними, оскільки суд першої інстанції після допиту ОСОБА_1 в судовому засіданні спростував висловлене ним заперечення щодо винуватості у настанні ДТП належними та допустимими доказами, які безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника, що в діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його винуватість не підтверджено у встановленому законом порядку через істотні процесуальні порушення, є частково слушними щодо ознак в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, проте не є слушними в тій частині, що ці ознаки не підтверджені у встановленому законом порядку через істотні процесуальні порушення.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП обґрунтовані із достатньою повнотою на підставі сукупності досліджених та оцінених належних, достовірних та достатніх доказів.

Щодо клопотання захисника Цівань Н.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то суд апеляційної інстанції наголошує наступне.

Суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження здійснює перевірку рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, та рішення за апеляційної скаргою приймає відповідно до вимог апеляційної скарги.

Захисника Цівань Н.В. у поданій апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції прохала провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що подане клопотання слід розглядати, як зміну до апеляційної скарги, тобто зміну апеляційних вимог, оскільки існування у провадженні окремо, як клопотання про закриття провадження, так і апеляційної скарги не передбачено діючим КУпАП.

Окремо слід наголосити, що при поданні клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, захисник припустилася суперечності у своїй захисній позиції.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням наступного.

Так, діючий КУпАП, відповідно до вимог ст. 247 передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

В свою чергу стаття 38 цього Кодексу вказує, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш, як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином вбачається, що підстави закриття справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 247 КУпАП, умовно поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі, оскільки п. 1 ч. 1 ст. 247 передбачає закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, в той час як п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає закриття провадження за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції у другому випадку вважає визначальним термін «накладення адміністративного стягнення», оскільки є логічним, що адміністративне стягнення може бути накладено лише на винувату особу, якщо особа невинувата, провадження у справі закривається за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Хоча діючий кодекс про адміністративне правопорушення такого розмежування не містить, проте суд має дотримуватися принципу судового захисту, надаючи обґрунтований висновок діям особи, зокрема її винуватості чи невинуватості.

У даному випадку суду першої інстанції дослідив та оцінив всі наявні у справі докази, для того, щоб дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, з яким також погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене вище можна дійти висновку, що захисник Цівань Н.В. в апеляційній скарзі прохала провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за реабілітуючими підставами, а у поданому клопотанні за нереабілітуючими.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що розбіжності у трактуванні наведених вимог закону, зокрема ст.ст. 38, 247 КУпАП, хоча і мають певні прогалини у їх точному змісті та однозначному розумінні, проте прямого посилання на те, що винуватість особи не встановлюється у разі закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, КУпАП не містить. Вказана норма закону вказує на неможливість лише накладати стягнення після закінчення цих строків.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника Цівань Наталії Володимирівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00грн. задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити.

Апеляційну скаргу захисника Цівань Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00грн. залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00грн. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя