ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/993/25 Справа № 187/179/25 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 04 лютого 2025 року у с. Єлизаветівка, бульвар Дружби Народів, 27, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі відносно нього закрит. на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у справі відсутні докази керування транспортним засобом, а відповідно до матеріалів автомобіль був припаркований та не рухався, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що співробітниками поліції його необгрунтовано нібито зупинено та висунуто безпідставну вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки матеріалами справи та відеозаписом події не підтверджено, що у нього дійсно були будь-яких ознак сп`яніння. Вважає, що співробітники поліції безпідставно провели його поверхневий огляд та роз`яснили невірний порядок проходження огляду з можливістю самостійного звернення до закладу охорони здоров`я.

Зауважує на тому, що він не вживає наркотичні засоби, у зв`язку з чим відмовився від огляду, так як поспішав на вечірню зміну на роботу.

Про час, дату та місце судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані, а висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР№238278 від 04.02.2025 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд; направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я; рапортом співробітника поліції, який зазначив, що відповідно до вимог ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію України було зупинено транспортний засіб Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 в ході спілкування з яким було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі на що останній відмовився; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Доводи щодо недоведеності факту керування транспортним засобом суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими і такими, що спростовується матеріалами справи, зокрема дослідженим судом першої інстанції відеозаписом.

Зважаю на те, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Так, відеозаписом, який міститься в матеріалах справи зафіксовані події, які мали місце 04 лютого 2025 року, а саме на відео видно транспортний засіб Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 , який факту керування не заперечував, сторонніх осіб окрім нього в салоні автомобіля та біля нього не було, крім того останній не заперечував, що саме він за кермом вказаного авто приїхав до лісосмуги, що спростовує ствердження ОСОБА_1 про відсутність факту керування.

При спілкуванні з водієм у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано проти відповідний огляд згідно вимог Інструкції Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі- Інструкція), у медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився, після чого стосовно останнього був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ним був підписаний без зауважень.

Ствердження ОСОБА_1 про те, що йому було роз`яснено невірний порядок проходження огляду є неприйнятними, оскільки на відеозаписі чутно, як співробітники поліції роз`яснюють наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння які передбачають порушення п. 2.5 ПДР, за що буде складено протокол, при цьому ОСОБА_1 , не заперечував про те, що запропонована процедура йому незрозуміла.

Крім того, не можна вважати поважними чи непереборними причинами відмову ОСОБА_1 , через те, що він поспішав до роботи оскільки по-перше події мали місце о 14 годині, а до робочого місця як зазначив, сам ОСОБА_1 йому необхідно було з`явитись о 19 годині вечора, що свідчить про достатність часу задля виконання вимог поліцейських, по -друге, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, дані про те, що ОСОБА_1 діяв стані крайньої необхідності чи непереборної сили відсутні.

Зважається на те, що сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксований технічними засобами, що узгоджується з вимогами, передбаченими ст. 266 КУпАП.

Враховується, що відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив, як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, у зв`язку з чим доводи щодо недопустимості вказаного доказу є безпідставними.

Доводи щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, вважаю необґрунтованими, оскільки вони мають характер суб`єктивних оцінок апелянта.

Окрім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 , , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко