Справа №345/1366/25
Провадження № 3/345/363/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2025 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бурака Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

26.03.2025 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279954 від 24.03.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 24.03.2025 о 00:09 год. в м. Калуш по вул. Хіміків, 8, керував транспортним засобом марки «Вольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 23.03.2025 близько 21.00 год. він, керуючи автомобілем марки «Вольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_3 , та не маючи змоги припаркувати його біля будинку, в якому він проживає, по вул. Хіміків, запаркував його у незручне місце. Тому біля 00.00 год. 24.03.2025 його мама запропонувала піти і перепаркувати його транспортний засіб. Вони разом переїхали 50 м на його автомобілі, запаркувавши його зручніше по вул. Ринковій. Мама була за кермом, а він сидів збоку на пасажирському сидінні. Тоді мама пішла додому, а він залишився покурити та забрати з автомобіля деякі свої речі. Саме в цей час під`їхали працівники поліції, які в подальшому запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження такого огляду він відмоввився, так як працівники поліції його не зупинили, а приїхали, коли він відкривав задні ліві дверцята автомобіля. Тобто автомобіль був припаркований, а він стояв на вулиці біля нього. Поліцейські показували йому відео, як рухався його транспортний засіб. Однак на цьому відео не було видно, ні що це саме його транспортний засіб, ні що саме він знаходився за кермом останнього. Він зателефонував мамі, щоб вона поврнулася до автомобіля. Коли остання прийшла, то казала, що це вона керувала автомобілем. Однак поліцейські не звертали уваги на її пояснення, стверджували, що в нього порушена координація рухів, нечітка вимова, чути запах алкоголю з порожнини рота, тому пропонували йому пройти освідування. Хоча мама та він пояснювали, що він не керував автомобілем, а ознаки, на які посилаються працівники поліції, як на ознаки адкогольного сп`яніння, у нього внаслідок пережитого поранення через набряк головного мозку, однак останні все одно склали протокол на нього. Алкоголь він практично не вживає, оскільки пережив складне поранення, дві контузії, мікроінсульт та внаслідок пережитого має серйозні проблеми зі здоров`ям, однак продовжує військову службу. На даний час знаходиться у реабілітаційній відпустці.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бурак Б.В. у судовому засіданні зазначив, що належних доказів керування транспортним засобом підзахисним ОСОБА_1 за обставин, які викладені у протоколі, матеріали справи не містять. Крім того, для військовослужбовців передбачений спеціальний порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, який працівниками поліції дотримано не було. А тому просив суд закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 , яка являється матір`ю ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснила, що 23.03.2025 вона знаходилася вдома. Близько 21.00 год. додому прийшов її син та сказав, що в незручному місці припаркував автомобіль. Близько 00:00 год. вона разом із сином вийшла на вулицю, сіла за кермо автомобіля і проїхала 50 м., щоб перепаркувати транспортний засіб на безпечне і зручне місце біля великого базару по вул. Ринкова. Після цього вона пішла додому, а син залишився біля автомобіля, щоб покурити та забрати речі. Зайшовши в під`їзд будинку, вона почула дзвінок. Це телефонував син, який попросив її повернутися до автомобіля. Прийшовши до автомобіля, вона побачила працівників поліції, які стверджували, що син в стані сп`яніння, на що вона заперечувала та пояснювала, що така вимова та координація рухів у нього внаслідок отриманого поранення, так як в останнього на даний час є набряк головного мозку, у нього часто стаються приступи, він може на деякий час втрачати здастність володіти лівою частиною свого тіла, а також здатність розмовляти. Син не вживає алкоголь, на даний час проходить реабілітацію. Він пояснював працівникам поліції, що не керував автомобілем, а останні під`їхали до нього, коли він стояв збоку припаркованого транспортного засобу. Однак працівники поліції все одного склали протокол.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279954 від 24.03.2025, в якому викладена суть адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с. 1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду відмовився (а.с.2);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів у Калуську ЦРЛ, складене 24.03.2025 о 00:20 год. щодо ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду відмовився (а.с. 3);

- акт від 24.03.2025, згідно з яким ОСОБА_1 відсторонено від керування автомобілем марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.4);

- рапорт поліцейського СРПП Калуського РВП від 24.03.2025, яким останній доповів про те, що 24.03.2025, перебуваючи в наряді СРПП спільно з старшим сержантом ОСОБА_3 , близько 00:09 год., патрулюючи в м. Калуш по вул. Хіміків, було зупинено автомобіль «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 5).

- відеозаписи, які містяться на оптичному носію, що долучений до матеріалів справи. Зокрема на них зафіксовано, як 24.03.2025 о 00:16 год. працівники поліції розмовляють з ОСОБА_1 на вулиці біля транспортного засобу та здійснюють перевірку його документів. В подальшому поліцейським було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. На що останній зазначив, що в нього був мікроінсульт, тому йому важко ходити, та повідомляє, що алкоголь не вживав. Після цього запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак останній відмовляється від його проходження та зазначає, що, коли вони під`їхали, то його автомобіль стояв, а також відмовляється їхати в медичний заклад для проходження вказаного огляду. А тому поліцейським було роз`яснено, що за відмову проходити огляд він несе відповідальність за ст. 130 КУпАП, а також його права. Водночас ОСОБА_1 просить показати йому відеозапис, який би підтверджував, що працівники поліції його зупинили, та він рухався за кермом транспортного засобу. Крім того, останній стверджує, що, коли поліцейські до нього під`їхали, то його транспортний засіб стояв. Також на диску наявний відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано, як останні 24.04.2025 о 00:10 год. під`їжджають до автомобіля «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_4 , який стояв припаркований, та біля його задньої лівої пасажирської дверки знаходився ОСОБА_1 (а.с. 11).

ІV. Оцінка суду:

вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279954 від 24.03.2025 та додані до нього документи, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд виходить з таких обставин та мотивів.

Відповідно до положень п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При огляді в судовому засіданні диску, на якому міститься відеофайли із відеофіксацією події, яка мала місце 24.03.2025 за участі ОСОБА_1 , встановлено, що на одному відеозаписі зафіксовано, як працівники поліції зупиняються поруч із транспортним засобом, що стоїть припаркований, та біля відкритої задньої лівої пасажирської дверки якого знаходився ОСОБА_1 , а інший відеозапис розпочинається з моменту, коли останній стоїть на вулиці біля автомобіля та спілкується з працівниками поліції, і відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 неодноразово наполягав, щоб працівники поліції показали йому відеозапис, на якому було б зафіксовано рух його за кермом автомобіля та зупинку працівниками поліції його транспортного засобу.

Судом встановлено, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не зафіксовано того, щоб його зупинили працівники поліції. При цьому останніми не додано відеозапису, який міг би підтвердити факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Наявні в матеріалах справи докази, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія та акт відсторонення, не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а засвідчують виключно факт відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та його відсторонення від керування автомобілем.

Водночас суд не бере до уваги рапорт поліцейського, в якому зазначено, що ними було зупинено автомобіль «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 оскільки вказані обставини спростовуються дослідженими судом відеозаписами, на яких не зафіксовано момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Частиною 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином в матеріалах справи немає жодного достовірного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а це є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При з`ясованих обставинах, за відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, беручи до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , яка зазначила, що близько 00:00 год. вона сіла за кермо автомобіля, щоб його перепаркувати, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності його вини в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, щодо військовослужбовців ЗСУ діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Суд констатує, що цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий, оскільки вони діяли в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, за викладених вище обставин, констатуючи істотні порушення матеріальних і процесуальних норм при оформленні спірного протоколу, суд вважає, що у даній справі не доведено поза розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 130, 251, 252 КУпАП та керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: