Справа № 287/709/25
провадження 3/287/2253/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Русин Микола Григорович, розглянувши справу про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, освіта спеціальна, військовослужбовця, службове повідчення НОМЕР_1 серії, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення

№ 15 від 28.03.2025 року встановлено, що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. сержант ОСОБА_1 , діючи в умовах особливого періоду, будучи у складі прикордонного наряду «Черговий підрозділу охорони державного кордону» на околиці н.п. Копище, порушила правила несення прикордонної служби, які визначені п.п. 5 глави 5 розділу II, п.п. 11 глави 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261, п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2023 № 1690-АГ «Про використання мобільних терміналів стільникового зв`язку в підрозділах охорони кордону», абз. 9 п. 1 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.12.2023 № 2187-АГ «Про заходи посилення стану безпеки інформації прикордонному загоні», а саме 06.02.2025 у період приблизно з 13 год. 00 хв. по 13 год. 30 хв. відволіклась від несення служби у складі вказаного прикордонного наряду та здійснювала перегляд стрічки в соціальній мережі «Instagram», а також приблизно о 12 год. 30 хв. цього ж дня за допомогою месенджера «WhatsApp» передала службову інформацію в групі «ПС Фішка», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також право заявити відвід суду.

Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП

№ 15 від 28.03.2025 ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила таке. Дійсно

06.02.2025 вона перебувала у складі прикордонного наряду «Черговий підрозділу охорони державного кордону». В передобідню пору, точного часу вона не пам`ятає, до неї на мобільний телефон зателефонував майстер-сержант ОСОБА_2 та повідомив, що на контрольному пості в населеному пункті Хмелівка знаходяться офіцери внутрішньої безпеки ДПС. Зазначену інформацію їй було повідомлено для того щоб вона передала її старшому контрольно-спостережного пункту ОСОБА_3 , щоб він доповів начальнику прикордонної застави або його заступнику.

Оскільки ОСОБА_4 не знаходився поруч, вона намагалася його повідомити засобами телефонного зв`язку і телефонувала з власного мобільного телефону на його мобільний телефон. При цьому зазначає, що на рахунку службового мобільного телефону були відсутні кошти, у зв`язку з чим телефонувати було неможливо. Окільки по місцю несення служби мобільний зв`язок нестабільний, вона декілька разів робила виклик на номер телефону ОСОБА_5 , проте телефонні гудки не йши і виклик не здійснювався. У зв`язку з цим вона вирішила написати йому текстове повідомлення на мобільний додаток (месенджер) "WhatsApp". У зв`язку з цим вона написала текстове повідомлення наступного змісту: "На КРП знаходяться офіцери ВБ". Проте помилково направила указане текстове повідомлення не на номер мобільного телефону ОСОБА_5 , а в загальну групу в указаному месенджері "ПС Фішка". При цьому зазначає, що жодної службової інформації, зокрема, прізвищ військовослужбовців, їх посад, звань, назви КСП вона не писала.

Також зазначає, що вона не створювала і не була адміністратором групи "ПС Фішка", якою користувалися тривалий час понад сто працівників ДПС. При цьому використання власних мобільних телефонів при несенні служби дозволяється для виконання службових завдань, якщо інші засоби зв`язку недоступні та за умови нерозповсюдження службової інформації.

Крім того пояснила, що додаток "Instagram" нею дійсно використовувався, однак це було впродовж короткого проміжку часу під час обідньої перерви, що не заборонено. Також за допомогою вказаного додатку вона шукала номер телефону старшого сержанта ОСОБА_6 , оскільки він не ідповідав на номер телефону, зазначений в списку оповіщення особового складу.

Дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами та вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява № 36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суддя не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень ст.ст. 254, 255 та 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який відповідним чином повинен бути оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тому, в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положення ст. 256 КУпАП є імперативними в частині зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені у ст. 255 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП настає у разі порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Слід звернути увагу, що диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає склад правопорушення та для більш точного формулювання висунутого звинувачення, відсилає до інших галузей права.

Аналіз наведених норм права у своїй сукупності дає підстави стверджувати, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з порушенням правил несення прикордонної служби, суть адміністративного правопорушення повинна бути відображена належним чином, тобто повинно не лише описуватись діяння порушення згаданих правил, а обов`язково повинно бути посилання на статтю (частину статті, пункт тощо) таких правил, що і є конкретизацією висунутого звинувачення. В іншому випадку, саме лише зазначення порушення правил несення прикордонної служби без відповідних посилань на такі правила не є таким, що розкриває суть адміністративного правопорушення, відповідно, вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення є недотриманими.

Саме лише зазначення порушення правил несення прикордонної служби без конкретизації, які саме правила порушено призводить до того, що уповноважена посадова особа перекладає на суд функцію сторони обвинувачення: суд, розглядаючи справу, на переконання посадової особи, яка склала протоколу про адміністративне правопорушення, повинен сам відшукати та встановити конкретизацію дій правопорушника та визнати їх доведеними, що суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та є недопустимим.

Крім цього, не конкретизація вчиненого правопорушення є порушенням права особи на захист: особа позбавлена можливості здійснити підготовку своєї чіткої позиції захисту при розгляді справи, оскільки не розуміє, у чому саме вона звинувачується за порушення правил несення прикордонної служби, тобто в чому саме полягає вчинення інкримінованого їй правопорушення у тій чи іншій формі.

ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог пункту 5 глави 5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261 (далі Інструкція), відповідно до якого передбачено, що черговий підрозділу охорони кордону (відділу прикордонної служби, окремо дислокованого відділення інспекторів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури) - прикордонний наряд у складі одного прикордонника, який призначений для підтримання готовності підрозділу охорони кордону до дій, забезпечення виконання рішення начальника підрозділу на охорону державного кордону, збирання та передачі даних обстановки, своєчасного реагування на її зміни, передачі сигналів оповіщення.

Черговому підрозділу заборонено, зокрема відволікатись, виконувати справи, не пов`язані з виконанням службових обов`язків щодо несення служби чергового підрозділу.

Також, згідно з п. 11 глави 2 розділу II Інструкції прикордонним нарядам забороняється учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Також ОСОБА_1 інкримінується, що відповідно до п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2023 № 1690-АГ «Про використання мобільних терміналів стільникового зв`язку в підрозділах охорони кордону» особисті мобільні термінали стільникового зв`язку (телефони, смартфони, планшети, нетбуки, смартгодинники та інші засоби, що мають технічну змогу встановлення SIM карток) в оперативно-службовій діяльності використовувати для організації сповіщення особового складу, для забезпечення резервного виду зв`язку (у разі відсутності будь-яких відомчих видів зв`язку, в зонах радіотіні, місцях тривалого несення служби та на віддалених ділянках державного кордону) військовослужбовцями, які виконують наказ на охорону та оборону державного кордону у прикордонному наряді «Черговий підрозділу охорони кордону».

Крім того, ОСОБА_1 інкримінується, що згідно з абз. 9 п. 1 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.12.2023 № 2187-АГ «Про заходи посилення стану безпеки інформації в прикордонному загоні» забороняється обмін відкритою інформацією, що є власністю держави та службового характеру, (фотографіями, сканованими (сфотографованими) електронними документами з персональними даними, sms, mrns повідомленнями...) в соціальних мережах Інтернет за допомогою поштових сервісів («Signal», «Telegram», «ТікТок», «Yolla», «Однокласники», «Вконтакте», «Facebook», «Twitter», «Mail.ru», «Яндекс», «Viber», «WhatsApp», «Skype», «Rambler», «G-mail», «Google+», «Instagram», «Microsoft exchenge», Google Drive, DropBox, Zoom, Team, Webex, Telegram тощо), розміщувати та Пересилати за допомогою зазначених сервісів та власних поштових інтернет скриньок будь-яку інформацію, яка дозволяє ідентифікувати персонал НОМЕР_2 прикордонного загону, а також фотографії у військовій формі, озброєння та техніку з елементами місцевості та інженерного обладнання, захисних споруд.

Відповідно до протоколу, старший сержант ОСОБА_1 не дотрималась вищевказаних вимог законодавства та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з проходженням військової служби, за указаних обставин. На підтвердженя цього надано висновок службового розслідування від 04.03.2025 № 177-25-СР.

Вивченням протоколу про адміністративне правопорушення та оданих до тнього документів установлено, що належних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення суду не надано.

Так, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 відволікалась від несення служби, виконувала справи, не пов`язані з виконанням службових обов`язків щодо несення служби чергового підрозділу, а також учиняла інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону.

Зокрема, жодних доказів того, що ОСОБА_1 замість виконання обов`язків по службі здійснювала перегляд стрічки в соціальній мережі «Instagram», суду не надано.

Пояснення ОСОБА_1 , що вона використовувала соціальну мережу «Instagram» в межах особистого часу на відпочинок, матеріалами справи не спростовуються.

Відповідно до п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2023 № 1690-АГ «Про використання мобільних терміналів стільникового зв`язку в підрозділах охорони кордону» особисті мобільні термінали стільникового зв`язку (телефони, смартфони, планшети, нетбуки, смартгодинники та інші засоби, що мають технічну змогу встановлення SIM карток) в оперативно-службовій діяльності використовувати для організації сповіщення особового складу, для забезпечення резервного виду зв`язку (у разі відсутності будь-яких відомчих видів зв`язку, в зонах радіотіні, місцях тривалого несення служби та на віддалених ділянках державного кордону) військовослужбовцями, які виконують наказ на охорону та оборону державного кордону у прикордонному наряді «Черговий підрозділу охорони кордону».

Таким чином зазначена норм дозволяє використовувати особисті мобільні термінали стільникового зв`язку за визначених вище умов.

Відомостей про те, що підстав для використання ОСОБА_1 особистого мобільного телефону не було та які саме види відомчих видів зв`язку вона повинна була використати під час несення служби та щодо дійсної можливості використати ці засоби, протокол, а також додані документи не містять.

Також не надано доказів того, що ОСОБА_1 здійнила обмін відкритою інформацією, що є власністю держави та службового характеру, (фотографіями, сканованими (сфотографованими) електронними документами з персональними даними, sms, mrns повідомленнями...) в соціальних мережах Інтернет за допомогою поштових сервісів, розмістила та/або переслала за допомогою зазначених сервісів та власних поштових інтернет скриньок будь-яку інформацію, яка дозволяє ідентифікувати персонал НОМЕР_2 прикордонного загону, а також фотографії у військовій формі, озброєння та техніку з елементами місцевості та інженерного обладнання, захисних споруд.

Так, до протоколу долучено (у матеріалах службового розслідування) фотографії екрану мобільного телефону зі створеною групою ПС "Фішка", в якій перебуває 103 учасники. Створила групу ОСОБА_7 05.08.2023.

Проте, відсутні відомості кому належить зазначений мобільний телефон та хто, коли і на якій підставі зробив фотознімки з екрану цього телефону (а.с. 39).

Крім того, фотознімки з екрану зазначеного телефону містять відомості щодо переписки в ПС "Фішка". Проте, жодного повідомлення від користувача під прізвищем " ОСОБА_8 " не зафіксовано. Так само не зафіксовано повідомлень, в яких розголошуються відомості в порушення абз. 9 п. 1 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.12.2023 № 2187-АГ «Про заходи посилення стану безпеки інформації в прикордонному загоні» (а.с.40-43).

Таким чином, доводи про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги указаного нормативного документу, об`єктивними доказами не підтверджуються.

Доводи пояснень ОСОБА_1 , що нею не було розповсюджено службову інформацію, у тому числі, персональні дані військовослужбовців, матеріалами справи не спростовуються.

При цьому суд не може визнати протокол про адміністративне правопорушення єдиним достатнім доказом для висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Пояснення, надані в ході службового розслідування також беззаперечно не доводять винуватість ОСОБА_1 , оскільки не підтверджені іншими об`єктивними доказами по справі.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_1 правил несення прикордонної служби за інкримінованих їй обставин не доведено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 172-18, 245, 247, 251, 254, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М. Г. Русин