Справа № 504/760/25
Номер провадження 3/504/620/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП,

встановив:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП.

Під час розгляду справи встановлено, що 02.02.2025 року о 19:00 год. ОСОБА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , вчиним домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №301345 від 02.02.2025 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП України.

Крім того, 02.02.2025 року о 19:00 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , не виконував неодноразову законну вимогу працівника поліції припинити правопорушення, шарпав працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, ображав нецензурною лайкою.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №301525 від 02.02.2025 року за ст.185 КУпАП.

Постановою суду від 27.03.2025 року зазначені справи про адміністративне правопорушення об`єднані в одне провадження.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом надіслання судової повістки за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, однак в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 02.02.2025 року, в якій він просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутність, вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон про домашнє насильство) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону про домашнє насильство визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч.1 ст.1 Закону про домашнє насильство визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Крім того, ст.185 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відповідно до абз. 2 ст. 7 постанови Пленуму Верховного Cуду України №8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд вважає що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП, вина правопорушника повністю доведена та підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №301345 від 02.02.2025 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №301525 від 02.02.2025 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення;

-рапортом, зареєстрованим СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області від 02.02.2025 року за №871;

-рапортом, складеним поліцейським РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Лозовим О.;

-інформацією з ІІПС «Армор» відносно ОСОБА_1 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 02.02.2025 року;

-поясненнями ОСОБА_2 щодо обставин вчинення відносно неї адміністративного правопорушення від 02.02.2025 року;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.02.2025 року

-довідками, складеними 03.02.2025 року інспектором РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Гніденком О. та старшим інспектором СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Кравченком О.

У рішенні «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля. Беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, що перебувають у стані сп`яніння, законодавець у нормах багатьох правових актів встановив заборону на допуск зазначених осіб до керування транспортними засобами.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та ст.185 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення правопорушень, суд приходить до висновку про застосування до порушника адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП у вигляді штрафу та в межах санкції ст.185 КпАП України - у вигляді штрафу.

На підставі ст.36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 за даними статтями слід накласти у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9,11,21,33-35,40-1,173-2,185,221,283,384 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 170 грн.

На підставі ст.36 КУпАП визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада»: https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Роз`яснити, що у випадку несплати штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Суддя А. В. Литвинюк