ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/195/25 Справа № 175/8599/24 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Масюк Г.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року встановлено, що 12.04.2024 року о 21:35 год. у м.Краматорськ, вул. Паркова, біля буд. 25, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 ARНК 0061. Результат огляду позитивний 1,22 проміле. Від керування усунений. Проводилась відео-зйомка на Motorola Solutions VB 400 №472191. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції захисник Масюк Г.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд 1-ї інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувану постанову вважає необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що суд спрощено підійшов до судового розгляду даної справи, не забезпечив можливість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захиснику право на участь у справі. Вважає, що суд створим перешкоди для належного користування правом на захист.

Звертає увагу, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції після того, як підійшов до транспортного засобу не повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки. Відсутність у поліцейського підстав для зупинки транспортного засобу свідчить про порушення законних прав громадян на свободу пересування.

Вважає всі складені процесуальні документи внаслідок незаконної зупинки ОСОБА_1 неналежними та недопустимими доказами в справі.

Зазначає, що працівник поліції в даній справі ввів в оману ОСОБА_1 , не роз`яснив право ОСОБА_1 на проходження огляду в установі охорони здоров`я, тому запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння не є дійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом

Разом з апеляційною скаргою захисник подала клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби. В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_1 бажає приймати участь при розгляді справи в апеляційній інстанції, однак на даний час проходить стаціонарне лікування у зв`язку з отриманням тяжкого поранення в зоні бойових дій. Вважає, що відмова у задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі порушить права ОСОБА_1 на захист.

Позиції сторін в суді :

Захисник Масюк Г.С., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді свою апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, наведених в ній. В подальшому між адвокатом Масюк Г.С. та ОСОБА_1 було розірвано договір про надання юридичної допомоги та представлення його інтересів в суді.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явився. У своїх клопотаннях про відкладення судового розгляду від 12 березня, 19 березня та 02 квітня 2025 року зазначав однакову причину для відкладення судового розгляду у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, його перебуванням на стаціонарному лікуванні в лікарні, що завадило йому знайти адвоката, який би представляв його інтереси в суді при апеляційному розгляді.

Неявка в судове засідання ОСОБА_1 , повідомленого належним чином про місце, день та час судового розгляду, та систематичне надання ним клопотань на адресу суду про відкладення розгляду даної справи без будь-якого документального підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання, суд розцінює як спробу до затягування судового розгляду з метою уникнення відповідальності.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, приписами якої не встановлено обов`язкової участі особи, стосовно якої вирішується питання про її притягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та участь якого не визнана судом обов`язковою, апеляційний суд вважає можливим розгляд даної справи здійснити за відсутності ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання захисника Масюк Г.С. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Разом з тим у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при вирішенні питання про зупинення провадження керуватися статтею 335 КПК України.

Апеляційний суд виходить з того, що зупинення провадження у даній справі призведе до тривалого перебування ОСОБА_1 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім цього, провівши системний аналіз зазначених норм закону, апеляційний суд враховує, що ключовим при вирішенні питання зупинення судового провадження є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у ч. 1 ст. 335 КПК України, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні.

Неможливість брати участь у судовому засіданні під час судового провадження має бути пов`язана з незалежними від волі особи, яка притягується до відповідальності, обставинами.

Саме такого підходу стосовно підстав зупинення судового провадження дотримується й Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалу від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20, де колегія суддів зазначила, що: (1) зупинення провадження по справі є тимчасовою перервою в провадженні, викликаною наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд; (2) для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . На даний час проходить стаціонарне лікування у зв`язку з отриманим тяжким пораненням в зоні бойових дій, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 06.06.2024 року №1474.

Приймаючи рішення про доцільність зупинення провадження, апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, апеляційний суд враховую, що зазначене в протоколі серії ААД №906081 від 12.04.2024 року адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та під час судового розгляду приймав участь у розгляді справи через свого захисника адвоката Масюк Г.С., апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника Масюк Г.С. про зупинення провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції залишенню без змін.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою встановлено, що 12.04.2024 року о 21:35 год. у м.Краматорськ, вул. Паркова, біля буд. 25, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 ARНК 0061. Результат огляду позитивний 1,22 проміле. Від керування усунений. Проводилась відео-зйомка на Motorola Solutions VB 400 №472191. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Хоча адвокат Масюк Г.С. під час апеляційного розгляду наполягала, що її підзахисний ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №906081, яким зафіксовано, що 12.04.2024 року о 21:35 год. у м.Краматорськ, вул. Паркова, біля буд. 25, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 ARНК 0061. Результат огляду позитивний 1,22 проміле. Від керування усунений. Проводилась відео-зйомка на Motorola Solutions VB 400 №472191;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведено у зв`язку з наступними ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», проба позитивна 1,22% проміле. В акті відмічено, що ОСОБА_1 з результатом згоден, про що свідчить особистий підпис останнього;

-роздруківкою чеку з газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» з результатом 1,22 проміле, тест №941, з яким було ознайомлено ОСОБА_1 , та на якому мається особистий підпис останнього;

-рапортом заступника командира взводу № 2 роти ТОР БПП у м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капітана поліції Ришика Д. від 12.04.2024 року, в якому зазначено про причини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 під час порушення комендантської години за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення;

-диском з відеозаписом події, на якому чітко зафіксовано виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, згоду водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результати огляду із показником 1,22% проміле. Згоду ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та неодноразове пояснення водія ОСОБА_1 про вживання ним банки пива.

Доводи сторони захисту в апеляційній скарзі, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ними не було роз`яснено процедуру освідування та не запропоновано ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, на увагу суду не заслуговують, враховуючи таке.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками алкогольного сп`яніння згідно п. 3 р. 1 вищевказаної інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відеозаписом підтверджено, що у ОСОБА_1 працівником поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, проти чого не заперечував і сам ОСОБА_1 , пояснивши, що вжив начебто банку пива (відеозапис, починаючи з 0:05:40 та з 0:10:20).

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Доводи сторони захисту про незгоду з результатом проведеного тесту, який склав 1,22 проміле, спростовуються дослідженим відеозаписом події та власноруч проставленим підписом ОСОБА_1 в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеку роздруківці. Будь-яких заперечень чи незгоди з результатом ОСОБА_1 не висловлював, тому працівником поліції не було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того, працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, в тому числі і про можливість проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я (відеозапис, починаючи з 0:08:40).

Будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 12.04.2024 року за участю ОСОБА_1 , рапорту працівника поліції та відеозапису, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Під час апеляційного розгляду не було встановлено порушення права на захист ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді 1-ї інстанції, у зв`язку з розглядом даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника. Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням захисника Масюк Г.С. (а.с.11, 16). Захисником долучались документи до матеріалів справи, що свідчить про можливість сторони захисту довести в суді свою правову позицію.

Тому, апеляційний суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 через розгляд справи за його відсутності та його захисника, належним чином повідомлених про місце, день та час судового розгляду.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами, та приймаються судом як спосіб захисту, для уникнення відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника, з урахуванням його стану здоров`я.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

3 врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника Масюк Г.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Масюк Г.С. залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_2 за вчиненя адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин