ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/850/24Головуючий у 1-й інстанції Чапаєв Р.В.
Провадження № 33/817/161/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Терлюка О.Я.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Терлюка О.Я. на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 , 21.11.2024 о 00 год. 11 хв. в с.Денисів Тернопільського району по вул. Шкільна керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Терлюк О.Я. вважає вказану постанову незаконною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесеною з порушенням матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а працівниками поліції не доведено жодним належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Крім цього зазначає, що транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.

Апелянт стверджує, що у зазначений в протоколі час та місці, водієм автомобіля був ОСОБА_2 .

На переконання захисника, суд першої інстанції в порушення ст.251 КУпАП безпідставно не допитав свідка ОСОБА_2 щодо обставин, які мале місце 21.11.2024, як особи яка керувала транспортним засобом.

Також вказує, що будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи немає.

Вважає, що матеріалами справи не доведено наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що стало підставою для працівників поліції ініціювати процедуру проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння щодо останнього.

Просить скасувати постанову Козівського районного суду від 20.02.2025 р. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Терлюка О.Я., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №178510 від 21 листопада 2024 року, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2024 о 00 год. 11 хв. в с. Денисів Тернопільського району по вул. Шкільна керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі, а доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, ОСОБА_1 21.11.2024 о 00 год. 11 хв. керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції в с.Денисів Тернопільського району по вул. Шкільна. Підставою для зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , стало порушення ним вимог п.9.2.б. ПДР України, а саме, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху.

В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №3517580 від 21 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КупАП. (а.с. 4)

Дані обставини також стверджуються рапортом інспектора поліції від 01.05.2023 року. (а.с. 7)

Враховуючи вищенаведене, стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначено в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, що дало їм підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6820» ОСОБА_1 відмовився. На пропозицію пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я також відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, з відеореєстратора службового автомобіля та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Такі доводи сторони захисту були предметом детального дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, місцевим судом правильно зазначено, що із відеоматеріалів вбачається рух транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» В02090ЕМ 21.11.2024 о 00 год. 11 хв. - 00 год. 12 хв. без подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху (назва відеофайлу «ЕПР1-178510 (2)»). Крім цього, відеофайлом «ЕПР1-178510(3)» зафіксовано, як одразу після зупинки транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», н.з. НОМЕР_1 , на подвір`ї домогосподарства працівники поліції підійшли до автомобіля за кермом якого знаходився ОСОБА_3 .. При цьому, будь-які інші особи біля транспортного засобу відсутні, ніхто не сідав в автомобіль і не виходив з нього.

Також на відеозаписі з назвою відеофайлу «NOR_8888888_000000_1251_0028» ОСОБА_1 , котрий перебуває на водійському сидінні, підтверджує працівникам поліції, що він сам перебуває в транспортному засобі, тобто крім нього в салоні автомобіля нікого немає (00 год. 18 хв. 50 с. - 00 год. 18 хв. 53 с.).

У подальшому на відеозаписі ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським підтверджує факт керування ним транспортним засобом, зокрема, фразою: «Я приїхав на своє подвір`я» (00 год. 44 хв. 24 с., назва відеофайлу «NOR_8888888_000000_4251_0030»).

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Твердження апелянта про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є непереконливі, оскільки працівник поліції повідомив водія про наявні у нього ознаки сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи заперечення захисника на протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Підстав для зупинення провадження у справі з мотивів оскарження ОСОБА_1 в апеляційному порядку рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 03.01.2024 р., яким відмовлено у позові ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністрованого стягнення, суд не вбачає, оскільки вказана обставина не впливає на факт вчиненого ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Терлюка О.Я. залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя