Справа № 405/1436/25
провадження № 3/405/513/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Юр`єва К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №683032 від 13.03.2025, 13.03.2025. близько 19 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері громадянки ОСОБА_2 , що полягало у словесних образах, погрозах та приниженні. Внаслідок вказаних дій могла бути завдана шкода психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 . Правопорушення вчинене повторно протягом року.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання призначені на 24.03.2025, 02.04.2025 не з`явився, про дату та час судових засідань повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

Враховуючи положення зазначених вище норм та беручи до уваги, що КУпАП не містить вимоги щодо обов`язкової участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, на підставі чого, суд прийшов до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами.

За змістом ст. 9 КУпАП, єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, яка підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №683032 від 13.03.2025, яким підтверджується, що саме 13.03.2025. близько 19 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері громадянки ОСОБА_2 ;

-довідкою про результати проведеної перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_2 ;

-заявою потерпілої ОСОБА_2 , щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається: 13.03.2025. близько 19 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 (син потерпілої) за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї (своєї матері громадянки ОСОБА_2 ), а саме: коли вона прийшла додому її син в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку, в якій виражався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою;

-поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 13.03.2025;

-поясненнями ОСОБА_1 від 13.03.2025, у яких він підтвердив сварку на побутову ґрунті зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в ході якої він дійсно виражався в адресу матері нецензурною лайкою. Свою провину у вчиненому адміністративною правопорушенні визнав.

-копією паспорту ОСОБА_1 ;

-довідкою «ІПНП УКРАЇНИ» від 13.03.2025, згідно з якої гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство).

Таким чином, по справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

При визначенні міри відповідальності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, береться до уваги, що основна мета адміністративного стягнення - виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 9 КУпАП, єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує його особу, який тимчасово не працює, повторне вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, характер правопорушення, ступінь вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та вважає, що саме це адміністративне стягнення та його розмір буде сприяти вихованню в дусі додержання законів України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.33, 40-1, 124, 283-291 КпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020,00 грн (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути: подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких (витрат) визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Катерина Сергіївна Юр`єва