Справа № 502/892/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, громадянина України, працюючого в Комунальному підприємстві «Добробут», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Кілійського районного суду Одеської області з Відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093438 від 12.04.2024 року з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 093438, складеного 12.04.2024 року встановлено, що 12.04.2024 року о 11 годині 19 хвилин в с. Червоний Яр Ізмаїльського району Одеської області по вул. Маяковського, 13, водій ОСОБА_1 керував мотоблоком «Forte» з причепом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер». Від проходження медичного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП та було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093438.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у той день, коли до нього під`їхали працівники поліції він не керував мотоблоком, а був на узбіччі дороги, тобто ніяких порушень Правил дорожнього руху він не скоїв та працівники поліції його не зупиняли, адже з його боку факту керування транспортним засобом не було, що й зафіксовано на відео. Також зазначив, що на питання працівника поліції чи вживав він алкогольні напої, він відповів, що напередодні ввечері вживав вино, на що працівник поліції сказав, пройдемо тест й все покаже, вже підходячи до службового автомобіля, працівник поліції запитав його чи не проти він пройти тест, який покаже стан сп`яніння, або ні, враховуючи що спиртне вживалось вчора. Права йому не були роз`ясненні, а також при складанні протоколу, працівниками поліції були порушені вимоги КУпАП та Інструкції. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093438 від 12.04.2024 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без проставлення дати;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2024 року;

- довідку інспектора САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 15.04.2024 року, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних підсистеми «Посвідчення водія» ІПНП, не отримував відповідне посвідчення;

- довідку інспектора САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 15.04.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних підсистеми «Адмінпрактика» ІПНП, повторності порушення на протязі року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має;

- результат тесту № 192 на алкоголь відносно ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер ALCOTEST 6810 №ARCD-0458 від 12.04.2024 року результат 0,98 %о;

- диск з відеозаписами про події, які мали місце 12.04.2024 року відносно ОСОБА_1 ,.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Слід зазначити, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 093438 від 12.04.2024 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Між тим, відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП за наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів проводиться огляд такого водія на стан сп`яніння. При цьому суддя зазначає, що з`ясуванню наявності ознак алкогольного сп`яніння та проведенню огляду водія на стан сп`яніння повинна передувати законна зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням особи.

Відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто, в контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо зупинки транспортних засобів з метою здійснення роботи по проведенню профілактичних заходів щодо попередження правопорушень учасниками дорожнього руху.

З досліджених матеріалів справи не вбачається законність підстав для зупинки транспортного засобу та самої зупинки транспортного засобу. Разом з тим, працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 не було оголошено про будь-яке порушення ним Правил дорожнього руху, а лише зазначалось, що ОСОБА_1 керував мотоблоком, але щодо зупинки транспортного засобу ніяких відомостей не зазначалось. В ході розмови з працівниками поліції, ОСОБА_1 запитували чи вживав він алкогольні напої, на що останній відповів, що напередодні ввечері у свого товариша пив вино, а співробітник поліції в свою чергу зазначив, що тест покаже і лише біля службового автомобіля, ОСОБА_1 запитали, чи згоден він пройти тест.

Відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35).

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, разом з тим відсутні будь-які відомості про причини зупинки транспортного засобу. Згідно з дослідженого відеозапису з реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського - зупинки транспортного засобу не зафіксовано.

З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а відповідний транспортний засіб ОСОБА_1 , було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з визначенням термінів, наведеному у п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пленумом Верховного Суду України у п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 (з наступними змінами) визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З огляду на зазначене та вже з дослідженого відеозапису вбачається, що однозначно констатувати рух транспортного засобу з долучених відеозаписів не можливо, мотоблок, на якому сидів ОСОБА_1 був на узбіччі дороги, транспортний засіб не змінив свого місцезнаходження та траєкторії. Тобто в даному випадку відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС 07.11.2015 № 1395) огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розділу ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Відповідно до п.5 розділу ІІ та п.п.1,2 п.1 розділу VІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На диску із відеозаписами, долученому до матеріалів справи, вміщені два відеофайли.

Перший відеозапис із назвою «video_2024-04-14_13-09-35». Відео є записом із стаціонарного реєстратора службового транспортного засобу поліції та фіксує рух службового автомобіля поліції. На відео зафіксовані події, які відбулись 12.04.2024 року з початком часу о 11 год. 11 хв., а саме рух та момент зупинки службового транспортного засобу поліції на узбіччі спереду мотоблоку о 11 год 19 хв.

Другий відеофайл із назвою «0002022__0001» є відеозаписом з портативного відеореєстратора (нагрудної відеокамери), обставин, що відбувались 12.04.2024 року з початком о 10 годині 18 хв.

На другому відеозаписі зафіксована розмова інспектора поліції із ОСОБА_1 , особа якого встановлюється із його слів, документи, що посвідчують особу, право керування транспортним засобом та документи на транспортний засіб інспектором поліції не запитуються та не перевіряються.

Зафіксований у протоколі серії ОБ № 093438 від 12.04.2024 року час складання - 11 год 30 хв, час проходження огляду на стан спяніння та складання протоколу відносно ОСОБА_1 відбувається о 10 год 24 хв, що передує часу так званої «зупинки» транспортного засобу, яке відбулось о 11 год 19 хв., зафіксованих на портативному відеореєстраторі інспектора поліції та стаціонарному реєстраторі службового транспортного засобу поліції.

Процедура встановлення особи ОСОБА_1 та перевірки документів відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» на відеозаписах відсутня. Долучені до матеріалів справи відеозаписи подій від 12.04.2024 року, не відповідають вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису» та спотворюють фактичні обставини.

Оцінюючи зазначені докази, суддя бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відтак, за встановлених у судовому засіданні обставин даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суддя вважає, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація у цілому, не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними, адже порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_1 допущено не було, законної зупинки транспортного засобу працівниками поліції проведено не було, руху самого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 зафіксовано не було, відповідно й факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що інкримінується ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суддя приходить до переконання, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 256, 280 КпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан