П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши матеріали відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №327597 від 13.02.2025 року, складені відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається із вказаного протоколу, 13.02.2025 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу на відстані 5000 метрів до державного кордону України, на напрямку 309 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, а саме на неодноразову законну повторювану вимогу старшого прикордонного наряду зупинити транспортний засіб, даний громадянин вдався до втечі. Своїми діями порушив вимоги ст. 34 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився,будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд проводить розгляд даної справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, полягає у злісній непокорі законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано також протокол про адміністративне затримання від 13.02.2024 року та протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13.02.2025 року та схему щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону 13.02.2025 року, які самі по собі без інших доказів не підтверджують вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також до матеріалів справи додано рапорт старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_2 від 13.02.2025 року, в якому йдеться про зазначені вище обставини.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували подію даного правопорушення, а саме, що 13.02.2025 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, а саме на неодноразову повторювану законну вимогу старшого прикордонного наряду зупинити транспортний засіб, проїхав не зупинившись на вимогу. Щодо рапорту старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_2 від 13.02.2025 року, то рапорт працівника ДПС України, який доданий до протоколу не може бути визнаний доказом підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки, він не підтверджуються іншими доказами. Рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом по справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, складається у вільній формі, тому не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, та в ньому відсутні джерела отримання інформації, у зв`язку із чим, не може бути доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Крім того, ч.1 ст. 185-10 КУпАП, як і ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» є бланкетними та відсильними нормами відповідно. Відтак в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, яку саме законну вимогу військовослужбовця Державної прикордонної служби України не виконав ОСОБА_1 , яким пунктом частини 1 статті 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено право військовослужбовця Державної прикордонної служби України вимагати зупинити транспортний засіб.

Крім того, суд наголошує, що згідно ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» військовослужбовці Державної прикордонної служби України не наділенні повноваженнями зупиняти наземні транспортні засоби, а відтак вимога військовослужбовця Державної прикордонної служби України зупинити транспортний засіб не є законною, а відтак в діях ОСОБА_1 відсутній також і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, оскільки відсутні така обов`язкова ознака об`єктивної сторони даного складу адміністративного правопорушення як законність вимоги військовослужбовця Державної прикордонної служби України.

Таким чином, наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами не доведено події та складу правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 13.02.2025 року о 15 год. 00 хв. здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, а саме на неодноразову повторювану законну вимогу старшого прикордонного наряду зупинити транспортний засіб, даний громадянин вдався до втечі.

Відповідно до постанови КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Оцінивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, подія та наявність складу правопорушення та вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не доведена зібраними по справі доказами.

За наведених обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко