ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/826/25
Номер провадження: 33/819/74/25
Головуючий у першій інстанції Валігурська Л.В.
Суддя-доповідач Коровайко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Коровайко О.І.,

при секретарі Іванцовій Ю.С.

за участю:

захисника Тихоши С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тихоши Сергія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови та встановлених судом першої інстанції обставин.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за те, що він 11.01.2025 о 18:52 годині по вул. Полковника Кедровського, 2-а в м.Херсоні керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_2 адвокат Тихоша С.М. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року стосовно ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив право на захист ОСОБА_1 , однак не вмотивував своє рішення щодо цього.

На думку захисника вказана обставина є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції не зазначив у постанові конкретну, визначену ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» причину зупинки ОСОБА_1 . Відсутність такої причини є підставою вважати всі наступні дії працівників поліції та здобуті у справі дані, в тому числі процедуру огляду, неправомірними.

Зазначає, що посилання працівників поліції на ту обставину, що не працював сигнал повороту є надуманим, оскільки після виявлення порушення, працівники поліції жодним чином не відреагували на порушення.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідно до ст.266 КУпАП працівники поліції повинні запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння спочатку на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і лише у разі відмови від такого огляду чи незгоди з його результатами, запропонувати пройти огляд в медичній установі.

Крім того, в направленні на огляд водія транспортного засобу, що наявне в матеріалах провадження, не зазначено заклад охорони здоров`я, що свідчить про те, що працівники поліції не направляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я на огляд.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 в момент зупинки та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення перебував у автомобілі один, нікого не викликав, в добровільному порядку керування транспортним засобом не передавав і не був відсторонений у примусовому порядку, а після складання протоколу про адміністративне правопорушення самостійно керував транспортним засобом. Наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Адвокат Тихоша С.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №701850 від 11 січня 2025 року ОСОБА_1 інкриміновано те, що він 11 січня 2025 року о 18:52 год. в м.Херсон, вул.Полковника Кедровського 2а керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки або проїхати до найближчого медичного закладу відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції, притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП прийшов до висновку, що зазначені обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду.

Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вказаного обов`язку положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП, серед іншого, передбачають адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення необхідно довести факт керування особою транспортним засобом, а також факт відмови такої особи, у якої виявлено ознаки сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння.

Як вже зазначалося, вирішення питань передбачених ст.280 КУпАП, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, здійснюється судом на підставі оцінки доказів, за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, матеріали провадження свідчать, що працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №701850 від 11 січня 2025 року згідно з яким ОСОБА_1 інкриміновано те, що він 11 січня 2025 року о 18:52 год. в м.Херсон, вул.Полковника Кедровського 2а керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки або проїхати до найближчого медичного закладу відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок пальців рук. Однак ОСОБА_1 відмовився від огляду.

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 11 січня 2025 року о 19:00 годин ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я у зв`язку із виявленням ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Поруч із цим, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

-довідку Інспектора ІІ категорії відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП Яни Трикоз від 13 січня 2025 року, відповідно до якої згідно з інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 13 січня 2015 року.

-відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції №476930, 476909 на яких зафіксовано як працівники поліції 11 січня 2025 року зупинили транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_1 . З транспортного засобу з місця водія вийшов ОСОБА_1 , а пізніше також пасажири жінка та чоловік. Причиною зупинки транспортного засобу працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 не увімкнув сигнал повороту під час здійснення маневру. В ході спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останні повідомили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, а також тремтіння пальців рук. Надалі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому медичному закладі та роз`яснили наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння. Після цього ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом та стосовно нього оформлено протокол про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписувати відмовився. Крім того стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову з приводу того, що при зміні руху він не подав сигнал повороту за ч.2 ст.122 КУпАП. Керування транспортним засобом передано жінці, яка показала наявне у неї посвідчення водія. При цьому працівники поліції роз`яснили, що передають керування транспортним засобом їй і вона зобов`язується недопускати ОСОБА_3 до керування.

Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, місцевий суд надав належну оцінку вказаним доказам та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність скоєння 11 січня 2025 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, відповідно до яких зафіксовано, що в зупиненому працівниками поліції автомобілі «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом перебував ОСОБА_1 , який на вимогу працівників поліції надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, на зауваження працівника поліції про те, що причиною зупинки транспортного засобу послугувало те, що під час здійснення маневру ним не було увімкнуто сигнал повороту, ОСОБА_1 зауважив, що зазначений сигнал не працює. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.

Зазначена обставина стороною захисту не оспорюється.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не зазначив у своїй постанові визначену ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» причину зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що місцевий суд надав належну оцінку вказаній обставині. Зокрема суд встановив, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був непрацюючий сигнал покажчика повороту.

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинки працівником поліції транспортного засобу, а саме:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

В даному випадку зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу під його керуванням непрацюючий під час маневру сигнал повороту, що з огляду на п. 1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» є належною підставою для зупинки транспортного засобу.

Твердження захисника про те, що посилання працівників поліції на непрацюючий сигнал повороту є надуманим, оскільки після виявлення порушення, працівники поліції жодним чином не відреагували на порушення апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову з приводу того, що при зміні напрямку руху він не подав сигнал повороту за ч.2 ст.122 КУпАП.

Що стосується наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та відмови його від огляду на стан сп`яніння та слід зазначити наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеним нормативним актом не визначено спеціального порядку виявлення у водіїв ознак сп`яніння. Встановлення наявності чи відсутності таких ознак у водія віднесено до дискреційних повноважень працівників поліції, які визначають їх самостійно за візуальними зовнішніми ознаками водія (різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), поведінкою водія (поведінка, що не відповідає обстановці) чи наявністю запаху алкоголю з порожнини рота.

Зі змісту наявного в матеріалах провадження відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що працівниками поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 виявлено у нього запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук. За наведеного, працівники поліції обґрунтовано та правомірно вимагали у ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, на яких зафіксовано як працівники поліції декілька разів запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, оскільки у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Поруч із цим, ОСОБА_1 відмовився від огляду.

Зміст зазначених відеозаписів в повній мірі узгоджується з наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду за допомогою спеціального технічного засобу та направленням водія на огляд до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння, які свідчать, що працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, чи в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився.

Твердження захисника про те, що працівниками поліції не було дотримано вимоги ст.266 КУпАП, оскільки спочатку мали запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого спеціального технічного засобу і лише у разі відмови від такого огляду чи незгоди з його результатами запропонувати огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, зі змісту відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та роз`яснили, що у разі відмови від такого огляду він може пройти огляд у найближчому медичному закладі. При цьому працівник поліції з`ясовував думку ОСОБА_1 щодо кожного із варіантів огляду, на що останній відмовився. Надалі працівник поліції пояснив, що у такому разі стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в направленні на огляд водія транспортного засобу не зазначено заклад охорони здоров`я до якого направлено ОСОБА_1 не спростовує факт направлення працівниками поліції ОСОБА_1 до медичного закладу, адже вказана обставина підтверджується також наявним у справі відеозаписом. Разом із цим, ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі.

Що стосується твердження захисника про те, що ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу перебував у ньому один, не був відсторонений від керування та після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення продовжив керувати транспортним засобом, то вони є безпідставними, оскільки в повній мірі спростовуються змістом наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції на яких зафіксовано, що працівники поліції вилучили у ОСОБА_1 посвідчення водія та відсторонили його від керування транспортним засобом, а керування передали пасажирці автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , яка пред`явила працівникам поліції своє посвідчення водія.

Надаючи оцінку доводам захисника про порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, які виразилися у розгляді справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд виходить із наступного.

Дійсно положеннями ст.268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В той же час дана норма містить виключення, згідно з яким справу може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи, шляхом надсилання смс повідомлення на зазначений ним номер телефону.

Крім того, захист інтересів ОСОБА_1 під час розгляду справи здійснював адвокат Тихоша С.В., який надав на адресу суду заперечення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та був присутній 04 березня 2025 року в судовому засіданні і не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

На думку суду апеляційної інстанції, обізнаність ОСОБА_1 з фактом розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, участь захисника в судовому засіданні та викладення стороною захисту своєї позиції у письмовій формі, яку враховано судом першої інстанції, свідчать про те, що суд першої інстанції належним чином дотримався права на захист особи яка притягається до адміністративної відповідальності. За наведеного, доводи апеляційної скарги захисника про протилежне є безпідставними.

Враховуючи викладене, захисником в апеляційній скарзі не наведено жодних об`єктивних даних, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Попри доводи апеляційної скарги захисника, наявні в матеріалах провадження докази є належними та допустимими і в повній мірі підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про дотримання судом першої інстанції вимог ст.33 КУпАП під час визначення виду та міри стягнення слід зазначити наступне.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Діяння передбачені ст.130 КУпАП є найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху, через те, що пов`язане із можливим настанням значних суспільно небезпечних наслідків для суспільства, як то шкода життю та здоров`ю громадян внаслідок ДТП, скоєних водіями в стані сп`яніння.

Тому адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП втратило значення дрібного делікту, а вид і міра адміністративного стягнення за скоєння такого правопорушення постійно посилюються.

Частиною першою статті 130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, що наведене в диспозиції цієї статті для водіїв передбачене безальтернативне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішуючи питання щодо визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вірно врахував обставини, що передбачені ст.33 КУпАП та обґрунтовано призначив адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга адвоката Тихоши С.М. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Тихоши Сергія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Коровайко