КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1419/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06березня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 14січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 14січня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що суд дійшов неправильного висновку про те, що він здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки це не підтверджується жодними доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що пристрій «DragerAlkotest 7510» був своєчасно перевірений та відповідно налаштований.

За наслідками апеляційного розгляду ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Серьогіної К.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 23.07.2024 року о 22 год. 40 хв. по вул. Велика Житомирська, 125/21, в м. Києвікерував транспортним засобом VolkswagenPassatCC, д.н.з. НОМЕР_1 стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія, із застосуванням приладу Drager,яким встановлено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю в кількості 0,97 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, сим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За висновками суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2024 року серії ААД №966462, відеозаписами з боді-камер працівників патрульної поліції, які долучені до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується належними та допустимим доказами, наявними в матеріалах справи.

В той же час суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами поза розумним сумнівом не доводиться те, що ОСОБА_1 здійснювавкерування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомив, що він був гостював у знайомого, а потім спустився до свого автомобіля, який був припаркований на дорозі, щоб забрати свої речі. Так як в автомобілі голосно грала музика, до нього підійшли працівники поліції та зробили йому зауваження. На вимогу працівників поліції він пройшов огляд на стан сп`яніння. Заперечував, що здійснював керування автомобілем, та просив закрити провадження.

Як вбачається в наявного в матеріалах справи відеозапису, поліцейські підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , який знаходився на проїзній частині дороги, та зробили йому зауваження з приводу того, що в автомобілі голосно грала музика. В ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейські повідомили, що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядкуіз застосуванням приладу Drager. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, проте неодноразово повідомляв поліцейським, що він не здійснював керування транспортним засобом, так як автомобіль перебував в нерухомому стані.

Суд апеляційної інстанції вважає неспростованими пояснення ОСОБА_1 про те, що він не здійснював керування автомобілем в стані сп`яніння, оскільки знаявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керування зазначеним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Будь які інші докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноваження на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінивши всі докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ними як окремо, так і в сукупності поза розумним сумнівом не доводяться обставини правопорушення, викладені в протоколі, а саме те, що ОСОБА_1 23.08.2025 року в зазначений час та місці керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що виключає його винуватість у порушенні вимог п. 2.9а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтованими є твердження апелянта про те, що суддя не забезпечила всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 14січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз