Справа № 445/561/25
провадження № 3/445/339/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.02.2025 о 19 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого брата ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурними словами, словесно погрожував, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, участь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у розгляді справи за ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 , оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті, а останній знав про складення протоколу відносно нього та повідомлений про те, що справа розглядатиметься Золочівським районним судом Львівської області (протокол серії ВАВ № 898247в).

Вина ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 898247, протоколом прийняття заяви та поясненнями ОСОБА_2 , рапортом працівника поліції.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність, за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Однак, із письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є повнолітньою особою, а тому суд приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Провиконання рішень та застосування практики Європейського суду зправ людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогамист. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно дост. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.173-2 КУпАП на ч.1 ст.173-2 КУпАП, при цьому перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан. За таких обставин суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Згідно Закону України "Про судовий збір" із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 173-2, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

У випадку несплати штрафу у 15-ти денний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Стягнути із ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області на протязі 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя М. В. Бакаїм