Справа № 127/9985/25
Провадження № 3/127/2115/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 164-16 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 року о 12:20 год громадянка ОСОБА_1 за місцем свого проживання займалась забороненим видом господарської діяльності, а саме продаж горілки власного виробництва, за ціною 0,5 л за 60 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином, шляхом надіслання SMS-повістки. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, інформація щодо дати призначення справи до судового розгляду була розміщена на сайті https://vnm.vn.court.gov.ua.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 1 ст. 164-16 КУпАП передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, полягає у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, установлена законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відтак, обов`язковим предметом доказування в справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом є здійснення особою господарської діяльності за визначенням ч.1 ст. 3 ГК України, а саме наявність хоча б однієї з таких обставин: 1) виготовлення продукції; 2) реалізація продукції; 3) виконання робіт вартісного характеру, що мають цінову визначеність; 4) надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не долученого доказів того, що ОСОБА_1 , 24.03.2025 року здійснювала господарську діяльність, а саме надавала послуги вартісного характеру, що мають цінову визначеність, що виключає в її діях об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

Натомість із пояснень ОСОБА_1 , що містяться в матеріал справи, вбачається, що остання заперечує факт здійснення нею господарської діяльності, а саме продаж горілки власного виробництва. В поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що того дня, до неї прийшов знайомий ОСОБА_2 , який відремонтував кран, за що вона дала йому пляшку горілки, як подяку за зроблену роботу. Вилучену горілку використовувала для власних потреб, без мети збуту.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 265 КУпАП вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Згідно з матеріалами справи у ОСОБА_1 було вилучено три пластикові пляшки, ємністю 2 л, заповнені прозорою рідиною з різким запахом алкоголю, одна з яких заповнена наполовину, загально вилучено 5 л алкоголю, які не були предметом незаконної реалізації, а відтак, за результатами розгляду справи, що підлягає закриттю, мають бути поверненні власниці.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності зібраних доказів, їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 164-16, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 265, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Речі, які були вилучені для тимчасового зберігання, під час складення адміністративного матеріалу, а саме: три пластикові пляшки, ємністю 2 л, заповнені прозорою рідиною з різким запахом алкоголю, одна з яких заповнена наполовину, загальним об`ємом 5 л алкоголю повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: