Справа № 375/110/25
Провадження № 3/375/253/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2024 року близько 23 години 38 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи на вул.Дворянська, 1а у селі Троїцьке Білоцерківського району Київської області керував транспортним засобом Opel Omega з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер ARLM 0298, результат огляду склав 1,52 проміле, водій з результатом погодився, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснив, що транспортним засобом не керував, а сидів між сидіння водія і сидінням пасажира, оскільки транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , а на пасажирському сидінні сидів її кум. Після зупинки транспортного засобу працівниками поліції ОСОБА_2 перелізла на заднє сидіння. На запитання суду, чому не сказав працівникам поліції, що за кермом була ОСОБА_2 відповіді не дав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Заліський Б.С., подав до суду клопотання про закриття провадження по справі.

Клопотання мотивоване тим, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки переглянутим відеозаписом не зафіксовано керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні. Підставою для зупинки працівник поліції назвав підозру, що водій керує у стані алкогольного сп`яніння, інших підстав для зупинки названо не було, в матеріалах справи будь-які документальні підстави в матеріалах справи відсутні. З огляду на те, що підстав для зупинки транспортного засобу поліцейським не надано, то сама зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». В матеріалах справи не міститься доказів того, що ОСОБА_1 порушив будь-яку з вимог Правил дорожнього руху. О 23.57 год запису ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. О 00.00 год. фактично під тиском працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера.

Крім того в порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонювався взагалі, що підтверджується в тому числі рапортом поліцейського.

Відеозапис виконаний з порушенням Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1026 в частині початку виконання службових обов`язків по документуванню інкримінованого правопорушення, тобто не зафіксовано факт керування транспортним засобом саме особою, якій інкримінується правопорушення, захист вважає, що даний відеозапис є недопустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП.

Захисник Заліський Б.С. в судовому засіданні клопотання підтримав та просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка зі сторони захисту, ОСОБА_3 , пояснила, що 22 грудня 2024 року приблизно о 23 год 30 хв вона керуючи транспортним засобом Opel Omega з державним номерним знаком НОМЕР_1 , разом з компанією друзів заїхала на автозаправочну станцію. Припаркувавши автомобіль вона вийшла в магазин, а ОСОБА_2 сказала, що тепер вона буде керувати транспортним засобом, почалась суперечка, після чого ОСОБА_3 відмовилась сідати в автомобіль, оскільки за кермо сіла ОСОБА_2 , після чого автомобіль поїхав з автозаправочної станції.

Захисник Заліський Б.С. в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи оскільки свідок ОСОБА_2 - продовжує хворіти. Судом з задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення додано всі докази, необхідні для вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франці спроти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме:протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202930 від 23.12.2024; роздруківка чеку Драгер № 1135 від 23.12.2024; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.12.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до якого останній зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння від 23.12.2024; рапорт працівника поліції Є.Запорожця від 23.12.2024; а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Відповідно до акта огляду на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводився у зв`язку із виявленими ознаками такого сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився та поставив свій підпис в акті огляду.

Факт встановлення ознак алкогольного сп`яніння підтверджується також даними файлів зафіксованими із застосуванням нагрудної камери патрульного поліцейського.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер ARLM 0298, результат огляду склав 1,52 проміле, тест № 1135 від 23.12.2024, що зафіксовано на нагрудну камеру патрульного поліцейського у файлі clip-0 з 00:02:05 год.

Суддя також не погоджується з доводами захисника, що не зафіксовано керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Факт керування транспортним засобом зафіксовано у файлі clip-2 на СD-диску. У цьому ж файлі зафіксовано і факт зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, шляхом ввімкнення на службовому автомобілі проблискових маячків червоного та синього кольору.

З переглянутого відеозапису встановлено, що транспортний засіб зупинився о 23:38:30 clip-2 та clip-0, о 23:38:53 clip - 0 та clip - 1, працівник поліції відчинив дверцята зі сторони водія на транспортному засобі Opel Omega, та почав розмову з ОСОБА_1 . З моменту зупинки транспортного засобу і до моменту коли патрульний підійшов до транспортного засобу пройшло приблизно 20-25 сек., що спростовує покази ОСОБА_1 про те що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом і перелізла з водійського сидіння на заднє сидіння, оскільки як зазначив ОСОБА_1 він сидів між водійським і пасажирським сидінням, таким чином перекриваючи простір між передніми сидіннями, що унеможливлює переміщення особи з водійського сидіння на заднє сидіння транспортного засобу в проміжку 20-25 сек.

З подальшого перегляду відеозапису clip - 1 о 23:44:02, на запитання поліцейського: "Хто водій?" одна із пасажирів вказує на ОСОБА_1 та каже "осьо".

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції не містить ознак переривання, відображають чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітника поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, доводи захисника ОСОБА_4 про порушення порядку фіксації адміністративного правопорушення є безпідставними.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи є зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до якого останній зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння. Аналізуючи у сукупності порядок дій працівника поліції під час оформлення матеріалів при виявленні у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та проведення огляду правопорушника на стан сп`яніння, приходжу до висновку, що працівником поліції дотримано процедуру встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735. Щодо можливо непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) зазначає наступне: Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України"). Додатково суд зазначає, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Таким чином, суддя оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи викладене, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та його поведінку під час складання матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, ступінь вини та зважаючи на те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Керуючись статтями 33, 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 251, 256, 276- 279, 280, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КупАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспотними засобами на строк один рік.

Реквізити для сплати штрафу - (рахунок отримувача: UA0010001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави (в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору (рахунок отримувача: UA0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Відповідно статті 307 КУпАП, встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС

Постанова суду набирає законної сили ____________________________

Постанову може бути пред`явлено до виконання до _________________