Провадження № 3/643/119/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

29.08.2024 о 23-17 год. воді й ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Субару Легасі», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля буд. 32 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовилась.

2. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

3. Підстави розгляду справи за відсутності її учасників

ОСОБА_1 у судове засідання 09.04.2025 не з`явилась, викликалась до суду належним чином шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення про виклик до суду.

Судова повістка направлялись на адресу місця проживання ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, і повернулась неврученою адресату.

Смс-повідомлення про виклик до суду направлялось на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, та було завчасно отримано адресатом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про складення відносно неї матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності та його розгляд в Московському районному суді м. Харкова. Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підписала вказаний протокол, не висловивши зауваження щодо правильності зазначення її місця проживання та номеру мобільного телефону.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації її права приймати участь у розгляді справи у суді.

Попередні судові засідання багаторазово відкладались за клопотанням ОСОБА_1 .

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

4. Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 900638 від 29.08.2024, згідно з яким ОСОБА_1 вчинила правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту співробітника поліції, згідно з яким ОСОБА_1 вчинила правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису, на якому зафіксований рух та подальша зупинка вказаного вище автомобіля. Після зупинки автомобіля працівники поліції багаторазово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що наслідком її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складення відносно неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Незважаючи на вказані роз`яснення, ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» неналежним чином виконувала обов`язок щодо продування вказаного приладу, в зв`язку з чим результат фактично отриманий не був. При цьому ОСОБА_1 просила працівників поліції надати їй можливість поїхати без проходження процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує її наміри ухилитись від проходження вказаного огляду.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення нею вимог п. 2.5 ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів ОСОБА_1 , викладених у письмових поясненнях

6.1. Аргументи ОСОБА_1 .

В порушення вимог ч. 6 ст. 266 КУпАП поліцією не залучено двох свідків. Відеозапис, здійснений поліцейським, не є належним доказом, оскільки в даному випадку огляд ОСОБА_1 не проводився в розумінні закону, а тому поліцейські повинні були залучити двох свідків.

Позиція суду

Виходячи з положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, свідки під час проведення огляду особи на стан сп`яніння залучаються в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

В даній справі працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, у зв`язку з чим були відсутні підстави для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховує, що норми ч. 2 ст. 266 КУпАП є нормами закону, у зв`язку з чим мають вищу юридичну силу, ніж норми вказаних вище Інструкцій. Відповідно, положення ч. 2 ст. 266 КУпАП мають пріоритет відносно норм Інструкцій.

Таким чином, фіксація огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводилась з дотриманням норм чинного законодавства України.

Та обставина, що ОСОБА_1 не пройшла вказаний огляд та фактично відмовилась від його проведення, не спричиняє обов`язку працівників поліції залучати двох свідків за умови здійснення відеофіксації подій, які стали підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 .

6.2. Аргументи ОСОБА_1 .

Зупинка і складання протоколу відбулись під час повітряної тривоги, яка почалась о 21-42 год.

Позиція суду

Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинений о 23-17 год.

Таким чином, незважаючи на те, що стан повітряної тривогу тривав вже більше 2 годин, ОСОБА_1 не вжила заходів щодо переходу до укриття, а здійснювала керування транспортним засобом під час повітряної тривоги. Згідно з даними відеозапису, під час процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заявляла клопотання про зупинення вказаної процедури у зв`язку з повітряною тривогою та не зазначала на своєму бажанні пройти до укриття.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 .

6.3. Аргументи ОСОБА_1 .

Працівники поліції незаконно зупинили автомобіль ОСОБА_1 .

Позиція суду

Насамперед суд звертає увагу, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений під час дії комендантської години, коли рух транспорту заборонений.

Крім того, як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 15.02.2023 у справі № 953/6581/22, Львівського апеляційного суду від 17.03.2023 у справі № 459/3104/22, Київського апеляційного суду від 19.01.2023 у справі № 752/13788/22, Київського апеляційного суду від 23.03.2023 у справі 756/7328/22, вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу. Зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленим законом.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 .

6.4. Аргументи ОСОБА_1 .

Працівники поліції протиправно тиснули на ОСОБА_1 , не роз`яснили процедуру, підстави та причини проходження огляду.

Позиція суду

Вказані аргументи спростовуються об`єктивними даними відеозапису, згідно з яким працівники поліції не вчиняли будь-якого тиску на ОСОБА_1 , поводились ввічливо та коректно, роз`яснили процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Обов`язок ОСОБА_1 пройти вказаний огляд передбачений вказаними вище положеннями законодавства України.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 .

6.5. Аргументи ОСОБА_1 .

Працівники поліції не зазначили назву та інвентарні і номенклатурні номери бодікамер, за допомогою яких здійснювалась відеофіксація події. Звукозапис є неналежним.

Позиція суду

Обов`язок відеофіксації процедури огляну на стан сп`яніння передбачений імперативними положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Всупереч засад змагальності доказів фальсифікації відеозапису, стороною захисту суду не надано.

На відеозапису зафіксовані обставини, які мають значення для предмету доказування в даній справі.

Диски з відеозаписом зазначені працівником поліції в якості одного з матеріалів справи у внутрішньому описі справи.

За таких обставин у суду відсутні підстави визнавати відеозапис недопустимим доказом.

Крім того, відеозапис є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення. Висновок суду щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ґрунтується на дослідженні та оцінці всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Відеозаписи, в тому числі звуковий ряд, надані в достатній якості, яка дозволяє зрозуміти зміст діалогів, зафіксованих на запису.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 .

6.6. Аргументи ОСОБА_1 .

В ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Позиція суду

Про виявлення в ОСОБА_1 видимих ознак алкогольного сп`яніння зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП).

Встановлення ознак сп`яніння є результатом візуального сприйняття відповідними особами ознак зовнішності та поведінки певної особи, а відтак носить суб`єктивний характер. ОСОБА_1 не була позбавлена можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля або в закладі охорони здоров`я, результати якого мали б об`єктивний характер та виключали будь-які сумніви щодо наявності в неї зазначеного стану. Проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористалась. Крім того, ОСОБА_1 притягається до відповідальності не за наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, а за відмову пройти огляд на вказаний стан.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 .

6.7. Аргументи ОСОБА_1 .

Газоаналізатор працював некоректно.

Позиція суду

Перед проведенням огляду ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Драгер», працівники поліції провели контрольний забір повітря, і газоаналізатор продемонстрував коректну роботу.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» неналежним чином виконувала обов`язок щодо продування вказаного приладу, в зв`язку з чим результат фактично отриманий не був. При цьому ОСОБА_1 просила працівників поліції надати їй можливість поїхати без проходження процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує її наміри ухилитись від проходження вказаного огляду.

6.8. Щодо інших аргументів ОСОБА_1 .

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Під час розгляду справи судом не встановлено таких порушень законодавства України в ході огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які могли би негативно позначитись на дотриманні прав і свобод ОСОБА_1 та загальній справедливості судового розгляду.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, недопустимості зібраних у справі доказів та посилання на відповідну практику Європейського суду з прав людини, положення КУпАП та інших актів законодавства України.

Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 грн., які суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

ВизнатиОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути зОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов