справа за № 607/1257/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю

прокурора Дедюх Т.Я.,

особи, відносно якої складено протокол

ОСОБА_1 , захисника Строценя Т.О.

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , працює на посаді в.о. директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго»

за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді в.о. директора комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» (далі- КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго, Підприємство), будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України«Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушенні вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановлених Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме Тернопільську обласну раду, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та надсиланням на адресу УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України листа № 673/03 від 18.11.2024, яким відмовила спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, а саме УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції у наданні інформації, зокрема, про преміювання працівників підприємства, у тому числі себе як керівника КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго, та про працевлаштування на підприємстві, його близьких осіб, що унеможливило проведення повної та всебічної перевірки дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» працівниками Підприємства.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушенні вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав та надіслав на адресу УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції лист від 18.11. 2024 року № 673/03, яким відмовив спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, а саме УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України у наданні інформації, зокрема, про преміювання працівників підприємства, у тому числі стосовно себе як керівника підприємства, та про працевлаштування в КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» його близьких осіб, що унеможливило проведення повної та всебічної перевірки дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції», працівниками підприємства.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою суду від 19 лютого 2025 року, у відповідності до вимог ст.36 КУпАП, справи за зазначеними протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. Вказав, що будь -якого наміру приховувати витребувану інформацію не мав, премії собі не призначав та будь-яких близьких осіб не працевлаштовував.

Захисник Строцень О.Т. пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому просив закрити провадження у справі. Вказав, що ОСОБА_1 не повідомляв безпосереднього керівника Тернопільську обласну раду, оскільки будь -якого конфлікту інтересів у нього не було. Запит Управління стратегічних розслідувань не був конкретизований, носив загальний характер, не зрозуміло, які саме документи та щодо яких працівників витребувались. Станом на час розгляду справи ОСОБА_1 надав відповідь та витребувані документи на запит Управління стратегічних розслідувань, з яких вбачається, що ОСОБА_1 премій не отримував та близьких осіб не працевлаштовував. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу правопорушення.

Прокурор пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Посилаючись на наведене, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, що передбачене санкцією більш важчої частини статті, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника та думку прокурора щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статей 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Як вбачається із матеріалів справи, комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго», створюється Тернопільською обласною радою, їй підзвітне і підконтрольне. Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс і рахунки в банках, печатку з власним найменуванням, відповідні штампи і бланки, інші реквізити, що підтверджується Статутом КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради від 06.11.2018 № 1191.

Отже, КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до розпорядження голови Тернопільської обласної ради за № 171 від 10.09.2024, ОСОБА_1 призначено виконувачем обов`язків на посаді директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго». Включено ОСОБА_1 до числа представників, як особу, яка має право підписувати всі розпорядчі, фінансово-господарські, банківські та кадрові документи, а також інші документи, пов`язані з діяльністю Підприємства.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», посадова особа юридичної особи публічного права голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Пунктом 3 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3, із змінами, внесеними згідно з рішеннями Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 вересня 2016 року № 57, від 13 січня 2017 року № 24, від 22 лютого 2017 року № 59, у редакції рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 08 лютого 2019 року № 368, під посадовими особами юридичних осіб публічного права, слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов`язків) відповідного працівника.

Адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галузю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Водночас для визначення посадових осіб юридичних осіб публічного права - підприємств необхідно враховувати положення ч.3 ст. 65 ГК України. Згідно із вказаною нормою керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Таким чином, посадовими особами юридичних осіб публічного права, які є підприємствами, є керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту. Інші працівники таких юридичних осіб можуть бути віднесені до посадових осіб юридичних осіб публічного права за умови визнання їх посадовими особами статутом відповідного підприємства та/або здійснення ними організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Отже, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», яке є юридичною особою публічного права, будучи його посадовою особою, оскільки наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками), є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Нормами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, представляючи державу чи територіальну громаду, діють виключно в їх інтересах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, пп.пп. б та в п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами частини 5 статті 28 Закону у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

За статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, за статтями 172-4-172-9 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Положеннями пункту 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський для виконання покладених на поліцію завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Положення про Національну поліцію України, затвердженого Постановою КМУ №877 від 28.10.2015 року передбачено, що Національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.

Крім того, підпунктом 3 пункту 1 розділу II Положення про Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 06.11.2019 року № 17 передбачено, що одним із завдань Управління є протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.

Підпунктом 23 пункту 1 розділу III зазначеного Положення визначено, що Управління здійснює збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, а підпунктом 3 пункту 1 розділу IV цього ж Положення передбачено, що Управління має право відповідно до компетенції в установленому порядку одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього функцій.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1, 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється: відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом; надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету; про конфлікт інтересів осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, та заходи з його врегулювання.

Отже, посадові особи Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України наділені повноваженнями на здійснення перевірок фактів вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, та складання протоколів.

Встановлено, що 30 жовтня 2024 року Управлінням стратегічних розслідувань в Тернопільській області ДСР Національної поліції України за вих №58330-2024 надіслано лист КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», у якому зазначено, що управлінням здійснюється збір доказів та інших фактичних даних про можливе порушення ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» колишнім в.о. директора ОСОБА_2 , в.о. директора ОСОБА_1 та іншими посадовими особами підприємства, що можуть бути підставою для складення протоколу про адмінправопорушення, у зв`язку з чим просило надати інформацію та належним чином завірені копії документів: чи повідомляв директор (в.о. директора) та заступники директора підприємства про наявність конфлікту інтересів безпосереднього керівника; розпорядчого документу про прийняття на роботу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та заступників директора до штату підприємства; контрактів (трудових договорів) укладених з керівниками КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго»; посадових інструкцій керівника, заступників чинних в період з 01 листопада 2022 року до дати отримання запиту; Статуту; колективного договору, зокрема положення про преміювання працівників чинного у період з 02 листопада 2022 року до дати отримання запиту; порядок нарахування та встановлення премій керівнику; наказів про преміювання, встановлення надбавок та доплат працівникам, зокрема керівнику з 01 листопада 2022 року до дати отримання запиту; службових записок, погоджень, подань, протоколів про встановлення розміру премій, надбавок та доплат працівникам підприємства, в тому числі керівнику з 01 листопада 2022 року до дати отримання запиту; ознайомлення керівника з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції»; повідомити про спільну роботу близьких осіб та надати копії наказі призначення, звільнення чи преміювання таких осіб з 01 листопада 2022 року по дату отримання запиту.

У відповідь на адресу Управлінням стратегічних розслідувань в Тернопільській області ДСР Національної поліції України надійшов лист від 18.11.2024 за № 673/03 за підписом в.о. керівника КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», яким відмовлено у задоволенні вимог викладених у листі та не надано запитувані документи, мотивуючи тим, що інформація, яка міститься в листі, не відповідає положенням чинного законодавства та не містить в собі законних підстав для збирання запитуваних доказів. В листі не міститься інформації про наявні факти правопорушень та конкретну особу порушника, стосовно якої є підстав для складення протоколу. Отримання доступу до документів та матеріалів поза межами будь-якого провадження не передбачено.

Зміст вказаного листа свідчить про те, що в.о. начальником КПТМ «Тернопільтеплокомуненерго» ОСОБА_1 фактично відмовлено у наданні інформації та копій документів на запит Управлінням стратегічних розслідувань в Тернопільській області ДСР Національної поліції України від 30.11.2024 за вих №58330-2024.

Відповідно до інформації Тернопільської обласної ради від 21.11.2024 №09- 1102, ОСОБА_1 не повідомляв Тернопільську обласну раду про реальний конфлікт інтересів з приводу преміювання працівників, у тому числі себе як керівника та про працевлаштування його близьких осіб.

Згідно з інформацією Тернопільської обласної ради від 04.01.2025 №09-8, ОСОБА_1 не повідомляв Тернопільську обласну раду про конфлікт інтересів, з приводу преміювання працівників у тому числі себе як керівника та про працевлаштування його близьких осіб.

Відповідно до інформації Тернопільської обласної ради від 14.01.2025 №09-37, ОСОБА_1 не повідомляв Тернопільську обласну раду про наявність у нього конфлікту інтересів при підписані листів УСР в Тернопільській області ДСР НП України від 30.10.2024 № 625/03 та від 18.11.2024 №673/03.

Реальний конфлікт інтересів існує тоді, коли особа, користуючись наданими службовими повноваженнями для задоволення приватного інтересу, приймає рішення або вчиняє дію на користь себе або третіх осіб.

Приватний інтерес начальника Підприємства ОСОБА_1 під час підписання листа від 18.11.2024 №673/03 був зумовлений прагненням не надавати інформацію відносно себе, як посадової особи КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», з метою уникнення проведення перевірки щодо дотримання ним вимог антикорупційного законодавства, як суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Наявність у ОСОБА_1 службових повноважень обумовлена тим, що як начальник Підприємства, самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком віднесених Статутом до компетенції інших органів.

Суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями полягає у наявності в ОСОБА_1 повноважень, обов`язку та фактичної можливості надати на запит уповноваженого органу Національної поліції України відповідну інформацію щодо себе, як посадової особи юридичної особи публічного права, яка не є персональними даними та не відноситься до конфіденційної інформації чи інформації з обмеженим доступом.

При цьому, рішення про відмову в наданні інформації, приймалося ОСОБА_1 , як начальником Підприємства, тобто, начальник Підприємства, при відмові у відповіді відносно працівників, в тому числі стосовно себе, мав дискреційні повноваження.

Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді визначають: дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Вказана суперечність між приватним інтересом не надавати інформацію щодо себе та службовими повноваженнями обов`язку надати інформацію вплинула на об`єктивність і неупередженість під час прийняття ОСОБА_1 рішення та підписання листа від 18.11.2024 №673/03.

Так, вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 полягає в тому, що реалізуючи повноваження начальника Підприємства та підписуючи лист про відмову в наданні інформації спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції від 18.11.2024, останній не міг бути об`єктивним та неупередженим, оскільки був зацікавленим не надавати інформацію відносно себе, як посадової особи Підприємства, з метою уникнення проведення перевірки дотримання ним вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Посилання захисника про те, що відсутні будь -які докази на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, щодо преміювання себе як керівника комунального підприємства, та про працевлаштування в комунальне підприємство близьких осіб та станом на час розгляду справи ОСОБА_1 вже надав відповідь на такий запит, суд вважає безпідставними, оскільки в даному випадку адміністративне правопорушення полягає в неповідомленні у встановленому законом порядку про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час надання відповіді на запит Управління стратегічних досліджень, як спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а саме про ненадання запитуваної щодо себе інформації, як посадової особи, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що хоча ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів, невиконання обов`язків щодо надання інформації на запит структурного підрозділу поліції, не є вчиненням дій в умовах потенційного та реального конфлікту інтересів, а тому не містить складу адміністративних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки у директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» з моменту надходження до нього на підпис листа від 18.11.2024 року № 673/03 про відмову в наданні інформації на запит УСР в Тернопільській області ДСР НП України, а саме інформації відносно себе, як посадової особи підприємства, виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його приватним інтересом у вигляді прагнення відмовити у наданні стосовно себе інформації на письмовий запит УСР в Тернопільській області ДСР НП України з метою уникнення проведення перевірки дотримання ним, як суб`єктом декларування, вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та уникнення відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які передбачені частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, наявність якого впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень.

А тому, враховуючи, що власником КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» є Тернопільська обласна рада, якій підпорядковане, підзвітне підприємство, то про наявність реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомляти Тернопільську обласну раду.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Отже, ОСОБА_1 будучи в.о. на посаді директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго», відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, усупереч вимогам п. 2 та 3 ч. 1 ст. 28 Закону, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме Тернопільську обласну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та надсиланням листа від 18 листопада 2024 року № 673/03, яким відмовив спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, у наданні інформації, зокрема, про преміювання працівників підприємства, у тому числі себе як керівника комунального підприємства, та про працевлаштування в комунальне підприємство близьких йому осіб, що унеможливило проведення повної та всебічної перевірки дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також підписав та надіслала лист від 18 листопада 2024 року № 673/03, яким відмовив спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції у наданні інформації, зокрема, про преміювання працівників підприємства, у тому числі стосовно себе як керівника комунального підприємства, та про працевлаштування близьких йому осіб, що унеможливило проведення повної та всебічної перевірки дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» працівниками підприємства.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До аналогічних висновків дійшли апеляційні суди (як вища інстанція у вказаній категорії справ) при розгляді аналогічних справ за № №286/4502/24, 635/3224/24 , 757/22182/24, 607/14185/24, 153/828/24, 638/17621/23 .

При обранні адміністративного стягнення, суд виходить з вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно з вимогами ст. 23 КУПАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суд враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Тому, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1,172-7, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення із врахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисяч чотириста) грн 00 коп.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М.Черніцька