Справа № 357/1371/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олександр Шовкопляс розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області ППП у м. Біла Церква та Білоцерківського району відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не повідомив, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні.

за ст. 124 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

20 січня 2025 року о 15 годині 38 хвилин за адресою м. Біла Церква на перехресті вулиць Водопійна та Першотравнева, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER» державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав дорогу та не забезпечив безперешкодний проїзд службовому автомобілю «RENAULT DUSTER» державний номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні, під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався на проблискових маячках червоного та синього кольорів на забороняючий червоний сигнал світлофора в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив п.1.5, 3.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 20 січня 2025 року керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER» державний номерний знак НОМЕР_1 зі сторони вул.Вокзальної до центру міста по вул.Скоропадського на якій три смуги руху. Він їхав у середній смузі руху зі швидкістю 45км/год. на зелений сигнал світлофора. Виїжджаючи на перехрестя, він побачив службовий автомобіль на відстані від нього 5-6 метрів з проблисковими маячками, але без звукового сигналу. Він почав гальмувати, але патрульний автомобіль рухався на великій швидкості. Він почав гальмувати відразу як побачив службовий автомобіль. Він почав гальмувати відразу як побачив службовий автомобіль, але зіткнення не вдалося уникнути і він передньою частиною свого автомобіля в`їхав у задню стійку патрульного автомобіля. Оглядовість на даній ділянці руху обмежена, звуковий сигнал на патрульній машині не був ввімкнений. На місці ДТП працівники поліції свою вину визнали, пояснили що поспішали на виклик. Запевнив, що правил дорожнього руху він не порушував, що в даному ДТП винен водій «RENAULT DUSTER», так як останній їхав на червоний сигнал світлофора без увімкненої сирени. Просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Зінченко П.Л. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Від клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи відмовився.

Також, в судовому засіданні досліджено надану представником ОСОБА_1 адвокатом Зінченко П.Л. копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER» державний номерний знак НОМЕР_1 , з транспортним засобом «RENAULT DUSTER» державний номерний знак НОМЕР_2 , та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Суддя, оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Зінченка П.Л., дослідивши схему місця ДТП від 20.01.2025 року та технічні пошкодження автомобілів, які зазначені в схемі ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_2 , оглянувши в судовому засіданні відеозаписи додані до протоколу, врахувавши вказані пункти правил дорожнього руху, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з досліджених судом письмових матеріалів та переглянутого судом відеозапису, водій службового транспортного засобу «RENAULT DUSTER», виконуючи невідкладне службове завдання, виїхав на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору з увімкненими синіми проблисковими маячками, без увімкнення спеціального звукового сигналу, відступаючи від виконання вимог ПДР, не переконався у тому, що при цьому буде забезпечено безпеку дорожнього руху, оскільки видимість службового транспортного засобу водієм автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER» державний номерний знак НОМЕР_1 була обмежена.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пункт 3.2ПДР не можливо оцінювати та тлумачити самостійно, оскільки він є продовженням та перебуває у взаємозв`язку з положеннями п. 3.1 ПДРУкраїни. А, отже, і висновок про порушення чи виконання вимог п. 3.2 ПДР України слід робити, виходячи з комплексного аналізу події з врахуванням вимог обох пунктів ПДР.

Відповідно до п. 3.1 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Комплексний аналіз вказаних положень ПДР України свідчить про те, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладене службове завдання, можуть відступати від вимог в тому числі розділу 8 цих Правил лише за умови обов`язкового ввімкнення спеціального звукового сигналу та об`єктивної наявності обставин, які б вказували, що такий відступ від вимог ПДР України не порушить безпеку дорожнього руху та не створить загрози іншим учасникам дорожнього руху.

Крім того, і порушення п. 3.2 ПДР України буде лише в тому разі, коли водій об`єктивно бачить наближення оперативного транспортного засобу та усвідомлює, що створює для нього перешкоду, в інших випадках відсутні достатні підстави для висновку про порушення водієм п. 3.2 ПДРУкраїни, тому, як правило, вказаний пункт має стосуватись водіїв автомобілів, що їдуть попутно або на зустріч патрульному автомобілю та відповідно не можуть застосовуватися до обставин, де була обмежена взаємна видимість (наприклад при перетині перехрестя за наявності інших автомобілів, зелених насаджень і таке інше).

Як вказувалось вище п. 3.2 ПДР України, порушення якого інкримінується водію ОСОБА_1 , нерозривно пов`язаний з п. 3.1 ПДР України, суть якого лише в тому, що водії оперативних транспортних засобів за обов`язкової та одночасної наявності ряду умов (виконання невідкладного завдання, увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху) можуть відступити від вимог деяких положень ПДР України і за умови дотримання вимог п.3.1ПДР України не нестимуть відповідальності за такий відступ від ПДР України. Якщо ж внаслідок такого відступлення від ПДР сталась дорожньо-транспортна пригода або виникла аварійна обстановка, - відсутні підстави стверджувати про дотримання п.3.1ПДР України, оскільки наслідки вказують на те, що умова забезпечення безпеки дорожнього руху не була дотримана.

Крім того, за вимогами ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серед іншого належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто, з наведеного слідує, що працівники поліції, виконуючи невідкладні службові завдання можуть відступати від певних вимог Правил дорожнього руху, але за умови, що їхні дії не створюють небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

У свою чергу, водій ОСОБА_1 , з урахуванням положень п.1.4 Правил дорожнього руху, керуючи своїм автомобілем, мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила.

Дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, та оцінюючи зібрані у справі докази, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 Правил дорожньогоруху не порушував.

За таких обставин, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення особою правопорушення та не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини вчинення, на думку посадової особи, яка склала протокол, правопорушення спростовуються дослідженими суддею доказами та встановленими в судовому засіданні обставинами вчиненої дорожньо-транспортної пригоди.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви стосовно події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Таким чином, судом в ході розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП, тому підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності немає - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 285 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

СуддяОлександр ШОВКОПЛЯС