Справа № 466/1731/25
Провадження № 3/466/839/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року, суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, працівницю ТОВ «Чарка Овація», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

04.02.2025 року, близько 09:29 год. по вул. Б. Хмельницького, 271, у м. Львові, неповнолітній син ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив правила дорожнього руху за ст. 126 ч.1 та ч. 2 КУпАП, що свідчить про те, що матір, ОСОБА_1 , неналежно виконує свої батьківські обов`язки, відповідальність за що передбачена ст. 184 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила свою винуватість у вчиненні даного правопорушення. Пояснила, що того дня вони з сином та чоловіком їхали у своєму транспортному засобі. Її чоловік був за кермом авто. Однак, чоловіку стало погано, оскільки він недавно переніс інсульт. Тому вони вирішили дозволити неповнолітньому сину сісти за кермо транспортного засобу, так як він навчається у автошколі з метою отримання прав на право керування автомобілем. Проте, їх зупинила патрульна поліція через відсутність страхового полісу. Тобто її син не порушував правил дорожнього руху. Тому ОСОБА_1 винною себе не вважає, та зазначає, та належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання сина. Просила суд закрити провадження по справі у зв`язку і відсутністю події та складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція сформульована в ч. 1 ст. 184 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилась зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до п. 9 розділу II "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, неповнолітній син ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дозволу матері , не маючи на це відповідного права, керував транспортним засобом, що є небезпечним як для життя та здоров`я самого неповнолітнього ОСОБА_3 , так і для життя та здоров`я інших осіб , які могли б постраждати в результаті його дій.

Згідно ст. 184 ч.1 КУпАП, відповідальність батьків настає за: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відтак, на момент того, як син ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, він був особою, яка не досягла повноліття, тобто неповнолітнім.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Указане безумовно свідчить, що правопорушниця відповідно до вимогст.150 СК України не виконала свій батьківський обов`язок щодо виховання сина, тобто цілеспрямованого впливу на свідомість та поведінку її дитини з метою формування у нього установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для його розвитку, підготовки до життя. Оскільки, ОСОБА_1 , своїм заохоченням та не запереченням проти того, щоб син сідав за кермо транспортного засобу, не пояснила дитині, що наслідки керування особою, яка немає відповідного права на керування транспортним засобом, а також відсутність необхідних навичок, можуть мати негативні наслідки, як для нього самого, так і для суспільства.

З огляду на викладене, позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зводиться до власного помилкового бачення як обставин справи, так і чинного законодавства, і розцінюється як спосіб захисту уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєному повністю та об`єктивно стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №689554 від 17.02.2025, рапортом працівників поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та непонолітнього ОСОБА_2 , та іншими матеріалами справи.

Оглянувши протокол про адміністративне правопорушення, враховуючи особу правопорушника, суд приходить до висновку, що його вина доведена, дії за ст. 184 ч. 1 КУпАП кваліфіковані вірно, а тому до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП суддя враховує характер та обставини вчиненого, суспільну небезпеку правопорушення, її майновий стан та ступінь вини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, не усвідомила провину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відтак вважаю, що на останню слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та оштрафувати її на 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Є. Зима