ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/7238/24 Головуючий суддя І інстанції Карімов І. В.
Провадження № 33/818/230/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі: захисника ОСОБА_1 - Дячук Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Дячук Н.В. на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як установив суд 21.08.2024 о 10:30год. в Харківській області, Чугуївського району, м.Чугуїв, вул.Харківська б.2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на місці та у медичному закладі шляхом продуття прибором алкотестер «Драгер» -відмовився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Дячук Н.В. просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також просить ході підготовки справи до розгляду, з метою перевірки обставин, на які посилається сторона захисту, а саме з метою встановлення часу винесення постанови відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП працівниками поліції у м. Мерефа 21 серпня 2024 року витребувати з Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області (Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпровська,211, 62472) та долучити до матеріалів справи копію постанови ЕНА 028880534 від 21 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 (оскільки копія постанови ОСОБА_1 не була вручена).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з долученого до протоколу відеозапису вбачається, що працівник поліції навіть не намагався провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а лише запропонував моєму підзахисному письмово відмовитись від проходження огляду на місці.

В протоколі міститься посилання на алкостестер «Драгер», при цьому на відео навіть не зафіксовано наявності зазначеного спеціального технічного засобу.

З долученого до справи відео вбачається, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння нав`язана самим працівником поліції.

Так, з відеозапису вбачається, що спочатку працівник поліції зафіксував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, і вже потім розпочав оформлення відповідного направлення, що є неприпустимим.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису працівник поліції наголосив на тому, що ОСОБА_1 буде відсторонений від керування транспортним засобом і автомобіль буде поміщений на штрафний майданчик до наступного ранку, як того

Фактично, після вимкнення відеозапису, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а дозволили продовжити рух, що доводить відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а відтак і підстави для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, були відсутні.

Вказаний факт підтверджується тим, що 21 серпня 2024 року близько 12 години 00 хвилин (через 1 годину) ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на вул. Дніпровській у м. Мерефа Харківської області та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 121-5 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки або шоломами), постанова ЕНА 028880534 від 21 серпня 2024 року.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 121-5 КУпАП та постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , працівники поліції м. Мерефа ознак алкогольного сп`яніння у нього не виявили та підстав для проходження огляду на стан сп`яніння не вбачали.

Судом безпідставно та необґрунтовано відмовлено у витребуванні з Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області копії постанови ЕНА 028880534 від 21 серпня 2024 року.

Витребувані докази підтвердили б те, що протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП сфальсифіковано, що автомобіль не вилучався і те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Сторона захисту звертала увагу суду на те, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до матеріалів справи долучено пояснення останнього про обставини скоєння ним адміністративного правопорушення, в якому зазначено «з моїх слів записано вірно Воскрєбєнцев», при цьому з долученого до матеріалів справи відеозапису видно, що ОСОБА_1 ніяких пояснень у вигляді вільної розповіді не надавав, а лише відповідав на запитання працівника поліції «так» чи «ні».

Сам працівник поліції при підписанні адміністративного протоколу продиктував ОСОБА_1 фразу «Пояснення надам в суді».

Враховуючи викладене, письмове пояснення, долучене до матеріалів справи, не може вважатися належним доказом.

Не є також належним та допустимим доказом скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відеозапис, долучений до матеріалів справи.

Як вбачається з відеофайлу, який розміщений на СDдиску, що долучений до матеріалів справи, відеозйомка проводилась не з моменту зупинки транспортного засобу, а з того часу, як працівники поліції зобов`язали ОСОБА_1 переїхати на узбіччя автодороги з протилежного (відносно напрямку його руху) боку, де його «демонстративно» зупинили.

До включення портативного відеореєстратора ОСОБА_1 рухався на автомобілі з м. Чугуїв у напрямку м. Харків. Після зупинки працівниками поліції транспортного засобу була проведена бесіда, в ході якої працівник поліції зобов`язав ОСОБА_1 розвернути транспортний засіб та з`їхати на узбіччя протилежної частини автодороги для складання відповідного протоколу, повідомивши, що складання протоколу не несе для мого підзахисного ніяких негативних наслідків та займе небагато часу, а в іншому випадку його затримають надовго. Під тиском працівників поліції ОСОБА_1 , який поспішав до свого сина в м. Богуслав Київської області (оскільки є батьком одинаком), під`їхав до місця, на яке йому вказали працівники поліції, та зупинив транспортний засіб. З наданого відеозапису видно, як працівник поліції переходить дорогу, зупиняє автомобіль та розпочинає розмову.

Оскільки відеозапис починається на іншій частині дороги, а не на місці фактичної зупинки автомобіля, це не відповідає типовій процедурі дій поліцейських, які запідозрили особу в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння. Згідно встановленої процедури, у разі зупинки транспортного засобу та підозри водія на керування у стані сп`яніння, поліцейські мають негайно почати запис. Неприродним та протизаконним є переміщення ОСОБА_1 за кермом автомобіля на іншу частину дороги, у разі підозри на сп`яніння, адже це могло створити потенційно небезпечну ситуацію. Переміщення автомобіля є свідченням того, що на момент першої зупинки поліцейські не мали ніяких підстав для зупинки та підозри в керуванні транспортним засобом в стані сп`янінні.

ОСОБА_1 на всі питання працівників поліції відповідав «так» чи «ні» та не усвідомлював, що саме він порушив, а лише хотів швидше продовжити рух.

З наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, які перераховані в протоколі. Мій підзахисний мав чіткі ходу та мову.

При цьому, ОСОБА_1 не міг розчути всі слова та усвідомити значення всіх дій працівників поліції, оскільки він має вади здоров`я внаслідок отриманого поранення під час проходження служби в Десантно-штурмових військах. Так, відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 878 від 1 березня 2024 року внаслідок вибухової травми (18.09.2023 року) мій довіритель має хронічну двобічну нейросенсорну приглухуватість І ступеня, постравматичну дисцикулярну енцефалопатію І стадії з цефалічним, вестибуло-атактичним синдромами.

Манера спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися.

З наданого відеозапису вбачається, що права ОСОБА_1 були роз`ясненні не відразу, а під час письмового оформлення матеріалів справи.

В протоколі про адміністративне порушення ААД № 838521 зазначено, що відеофіксація проводилась за допомогою бодікамери TEKSAR № 25115. Між тим, відеозапис не містить цілісної інформації щодо: факту керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинки працівниками поліції, роз`яснення йому прав тощо. Зйомка неповна.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював рух на автомобілі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чи відмовився (в порядку визначеному законом) проходити огляд на стан сп`яніння, є всі підстави для закриття провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять обґрунтування причини зупинки транспортного засобу, яким він керував.

Згідно з відеозаписом з нагрудної камери, поліцейський не пояснює причини зупинки ОСОБА_1 , не було задокументовано факту порушення ним Правил дорожнього руху. У рапорті інспектора патрульної поліції причину зупинки також не зазначено.

Таким чином, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - Дячук Н.В., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення ААД №838521 від 21.08.2024 р.

Згідно зазначеного протоколу 21.08.2024 о 10:30год. в Харківській області, Чугуївського району, м.Чугуїв, вул.Харківська б.2 ОСОБА_2 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на місці та у медичному закладі шляхом продуття прибором алкотестер «Драгер» -відмовився.

Відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно даних якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (0, 05,54хв) та відмовився їхати для проходження медичного огляду до Чугуївської ЦРЛ (0:06:35хв.).

При цьому жодного разу ОСОБА_1 на не скаржився на поганий слух, не уточнював у працівників поліції зміст висловлених ними вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, ОСОБА_1 має поганий слух та не розумів зміст вимог працівників поліції є необґрунтованими. як зазначає в апеляційній скарзі його захисник

Доводи апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 є необґрунтованими з огляду на наступне.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів.

Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Згідно з п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби зокрема і в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Як вбачається із відомостей протоколу, а також відеозапису та інших відомостей наявних у матеріалах справи, ОСОБА_1 було зупинено на блок-пості.

За таких обставин, твердження апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 є суб`єктивними та необґрунтованими.

Щодо незаконних, як на думку сторони захисту дій працівників патрульної поліції, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП).

Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції, які склали протокол про адміністративну відповідальність.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Дячук Н.В. залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева