Справа № 132/2636/24
Провадження № 33/801/271/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №883235, 13 серпня 2024 року о 09: 05 год на автодорозі М21 278 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Encino », д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у КНП «Калинівська ЦРЛ»,з результатом огляду 0,77 ? 0,72 ? алкоголю, чим порушив п.2.9 а ПДРУ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП .Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,6 грн.

При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП наявними у справі доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить зазначену постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд швидко розглянув справу без його участі, про дату час та місце розгляду справи його не повідомив, чим позбавив його права на захист.

Справа призначалась судом на 20 березня 2025 року о 14:30 год. однак була відкладена за клопотанням ОСОБА_1 , на 03 квітня 2025 року.

03 квітня 2025 року в судовому засідання ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для укладення угоди з адвокатом. Розгляд справи було відкладено на 10 квітня 2025 року о 15:00 год.

10 квітня 2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не заявляв, а тому, враховуючи строки розгляду справи, передбачені ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу без його участі

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ,серії ААД №883235, 13 серпня 2024 року о 09: 05 год на автодорозі М21 278 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Encino », д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проходив на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу Drager, на що він добровільно погодився. За результатами огляду, встановлений позитивний результат відповідно 0,81 ‰ (проміле), ???з яким ОСОБА_1 не погодився, а тому його було доправлено до найближчого уповноваженого на таку перевірку закладу охорони здоров`я- КП «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, де і було проведено огляд і встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння,

Як вбачається з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 60 від 13.08.2024 року,водій ОСОБА_1 на підставі направлення рядової патрульної поліції Білилівської Я.О. від 13.08.2024 року ОСОБА_1 був доставлений до КП «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, де 13.08.2024 року о 09год.40хв. з використанням спеціального технічного засобу було проведено його медичний огляд, за результатами двох тестів якого було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння ( відповідно 0,77; 0,72 ‰ (проміле).

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2024 року, зазначено, що водій ОСОБА_1 під час керування автомобілем (моделі) «Hyundai Encino», д.н.з. « НОМЕР_2 », перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З матеріалів справи вбачається, що проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, зафіксовано поліцейським відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

Безперервними відеозаписами з місця зупинки транспортного засобу та місця проведення огляду, що велися на нагрудні бодікамери працівників поліції, які безпосередньо досліджені судом під час розгляду цієї справи, зафіксовано момент зупинення працівниками поліції автомобіля марки «Hyundai Encino», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з допомогою спеціального технічного засобу Alcotest 6820 Drager, на що він добровільно погодився. За результатами огляду, встановлено позитивний результат - 0,81 ‰ (проміле), ???з яким ОСОБА_1 не погодився, і його було доставлено до найближчого закладу охорони здоровся, де також оглядом було встановлено перебування його у стані алкогольного сп`яніння ( результат огляду- …… ), у зв`язку із чим складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Апеляційний суд розцінює відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції в якості об`єктивного доказу, тобто такого, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

На переконання апеляційного суду, досліджені судом та покладені в основу постанови суду докази, що були перевірені під час апеляційного розгляду, є достовірними доказами у даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 при обставинах, встановлених постановою суду першої інстанції.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що суд ,дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, надав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що судом при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної заявника про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 та його захисника ,не в повному обсязі з`ясував обставини справи і позбавив його права на захист, є безпідставними, оскільки суд в передбаченому законом порядку неодноразово повідомляв про час та місце розгляд справи за адресою , зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, ця адреса зазначена ним і у апеляційній скарзі. Більше того , суд неодноразово відкладав розгляд справи саме за клопотаннями та з ініціативи ОСОБА_1 , а відтак ,зазначені доводи не заслуговують на увагу, оскільки не отримуючи кореспонденцію і не з`являючись до суду ,заявник скарги сам позбавив себе передбачених законом прав .

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.(Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" №3236/03 від 03.04.2008).

Подання ОСОБА_1 тричі клопотань про відкладення розгляду справи з різних підстав (хвороба, похорон товариша), вказує на використання ним прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи та небажання брати участь на всіх етапах розгляду справи. Більше того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано право висловити пояснення по суті порушення, заявити клопотання, тощо, однак він скористався ними на власний розсуд та не зазначив доводів щодо неправильності висновків суду по суті вчиненого правопорушення, окрім єдиного доводу про розгляд справи без його участі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів на спростування об`єктивних ,викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин справи , зокрема, факту його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Указані обставини в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук