Справа № 944/5809/24 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М. О.
Провадження № 33/811/438/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі секретаря судового засідання Левчука А.-І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 5 березня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2024 року, о 02 год. 28 хв., ОСОБА_1 , у с. Воля-Старицька по вул. Польова, 12, керував автомобілем марки «AUDI A6», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Чеботарьова Ю.В.., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду ухвалена з порушенням норм матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи, місцевим судом допущено описку в постанові, оскільки невірно зазначено по-батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу, що працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом, не здійснювалося відео фіксації від початку події до її завершення.

Повідомляє, що ОСОБА_1 спершу повідомляв працівників поліції, що він лише завів автомобіль і нікуди не їде, а в подальшому зазначав, що транспортний засіб поломаний і не заводиться.

Зазначає, що колишня дружина ОСОБА_1 , повідомляла працівників поліції, що він приїхав до неї та побив її, у зв`язку із чим він не міг керувати транспортним засобом, оскільки тривалий час перебував в неї вдома.

Наголошує, що вимоги працівників поліції, щодо проходження огляду на стан сп`яніння є неправомірними. Окрім того, звертає увагу, що водію не було повідомлено ознак сп`яніння.

Наголошує, що покази свідки є недопустимими, оскільки ОСОБА_2 є зацікавленою у тому, щоб ОСОБА_1 притягнули до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_3 взагалі не був на місці події.

Окрім того, адвокат Чеботарьова Ю.В. подала клопотання про виклик поліцейського Карпи М.Р..

Розглянувши клопотання апелянта, про виклик парцівника поліції, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності виклику зазначеного вище свідка, а саме працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 10 жовтня 2024 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у виклику зазначеного свідка, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Також адвокат Чеботарьова Ю.В. подала клопотання про залучення прокурора до участі у справі про адміністративне правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду 30 серпня 2023 року переглянувши справу №208/712/19 про покарання водія за нетверезе водіння після рішення ЄСПЛ, який назвав порушенням відсутність прокурора у справі про адмінправопорушення, звернула увагу на таке.

За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76). Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У частині 1 статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

З огляду на зазначене апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання адвоката Чеботарьова Ю.В. про залучення прокурора до участі у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №919030 від 10 жовтня 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі - відмовився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 10 жовтня 2024 року (а.с. 5), з якого вбачається, що близько другої години ночі приїхав її колишній співмешканець на автомобілі «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 6), відповідно до яких близько другої години ночі приїхав ОСОБА_1 на своєму автомобілі «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції, запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився;

- інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 8), згідно із яким водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №3231691 від 10 жовтня 2024 року (а.с. 9), з якого вбачається, що водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.4 а ПДР України;

- рапортом працівника поліції (а.с. 7), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався заднім ходом, намагався виїхати з двору, під час опитування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, роз`яснено наслідки відмови, разом із тим водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (водій намагався виїхати з подвір`я, автомобіль з ввімкненим двигуном та задніми ходовими вогнями), опитування водія під час якого в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився. Окрім того працівниками поліції, опитано жінку, яка повідомляла, що ОСОБА_1 виконував рух транспортним засобом. Після чого, водій почав висловлюватися нецензурною лексикою, поводив себе агресивно, не виконував розпорядження працівників поліції, не надавав посвідчення водія, закрився в автомобілі. У зв`язку із чим водію було повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права та обов`язки, відсторонено його від керування транспортним засобом.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який був з увімкненим двигуном, окрім того він намагався виїхати заднім ходом із подвір`я коли приїхали патрульні.

Аргументи апелянта, що транспортний засіб несправний, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом та поясненнями свідків, які долучені до матеріалів справи.

Доводи апелянта, що водію не було повідомлено ознак сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року, а саме дії водія які вказували на його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи апелянта, що місцевим судом допущено описку в постанові, оскільки невірно зазначено по-батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим такі не впливають на кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були залучені працівниками поліції, як свідки огляду ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим не заслуговують на увагу аргументи апелянта, що покази свідки є недопустимими.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Чеботарьової Ю.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 5 березня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокат Чеботарьової Юлії Володимирівни - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.