Справа № 571/417/25
Провадження № 3/571/357/2025

26 березня 2025 року с-ще Рокитне
Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП,
16 січня 2025 року о 20 год. 55 хв. на території Старосільської ОТГ Сарненського району Рівненської області на напрямку Дроздинь (Україна) Дзержинськ (РБ) 10 м від лінії державного кордону та прикордонного знаку 0842, ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 намагався незаконно перетнути державний кордон України групою осіб, чим порушив вимоги ст.9 Закону Укравїни «Про державний кордон України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1КУпАП.
Відповідальність за ч.2 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЧЦП №042985 від 16.01.2025, рапортами начальника НОМЕР_2 прикордонної застави НОМЕР_3 прикордонної комендатури ОСОБА_3 від 16.01.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він власноручно підтверджує, що хотів перетнути кордон для того, щоб працювати, проте був затриманий прикордонниками; довідкою щодо проведення первинного опитування, фотоматераілами.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте повідомлявся згідно вимог закону про час та місце судового засідання. Письмових заперечень щодо обставин вчиненого правопорушення та протоколу за фактом незаконного перетину кордону не подав.
Отже, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, у зв`язку з чим підлягає адміністративному стягненню в межах санкції цієї частини статті.
Крім цього, на ОСОБА_1 складено протокол серії ЧЦП №042984 від 16.01.2025 за фактом злісної непокори законній вимозі військовослужбовців ДПСУ вчиненої в групі осіб.
Обидва протоколи, вдіповідно до вимог ст. 36 КУпАП об`єднані в одне провадження.
Так, згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП №042984 від 16.01.2025: "о 20 год. 55 хв. 16 січня 2025 року на території Старосільської ОТГ Сарненського району Рівненської області на напрямку Дроздинь (Україна) Дзержинськ (РБ) 10 м від лінії державного кордону та прикордонного знаку 0842 в межах прикордонної смуги, прикордонним нарядом «Група реагування» було виявлено гр. України ОСОБА_1 , який разом із ОСОБА_2 , при появі прикордонного наряду вдався до втечі в сторону державного кордону, на неодноразові та наполегливі вимоги прикордонного наряду зупинитися та пред`явити документи, виконанні не були. Своїми діями ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців ДПСУ вчинено в групі осіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185-10 КУпАП".
Розглянувши вказаний протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.2 ст.185-10 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.
Тобто, диспозиція даної статті передбачає відповідальність за вчинення умисних дій, спрямованих на невиконання законної вимоги військовослужбовця, працівника ДПС України або члена громадського формування, який бере участь в охороні державного кордону України, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Водночас, матеріали справи не містять будь яких доказів у підтвердження того, що правопорушення мало місце.
ОСОБА_1 з приводу вчинення злісної непокори не опитувався, а пояснення, долучені до вказаного протоколу є ксеркопією пояснень з фактом незаконнного перетину кордону.
Довідка щодо проведення первинного опитування також не містить посилання на обставини вчинення злісної непокори з боку ОСОБА_1 , сама по собі спроба втекти в напрямку кордону, кваліфікувється як спроба незаконного перетину державного кордону і без зазначення інших істотних обставин та підтверджедження таких належними і допустимими доказами не дає підстав ввжати, що мала місце злісна непокора законній вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Також відсутні докази у підтвердження того, що такі дії мали в групі осіб.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у ньому.
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи характер та небезпечність вчиненого правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують стягнення, суд приходить до висновку про призначення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Провадження у справі в частині притягнення особи до адміністратвиної відповідальності за ч.2 ст.185-10 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діянні ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.36, ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10, ст.ст.283-284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Провадження відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10 КУпАП закрити на підставі п.1ч. 1 ст. 247 КУпАП,- за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: