ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Калугіна Ганна Борисівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи: не відомо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175431 від 16.11.2024 встановлено, що 16.11.2024 о 22:18 год. в м. Запоріжжі по вул. Козака Бабури, буд. 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 735І, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Про повторність попереджений. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України, чим порушив п. 2.5 ПДР України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, його захисник адвокат Слизовська М.Ю. подала заперечення на постанову ЕПР1 № 175431 від 16.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому просила про закриття справи про адміністративне правопорушення, яке мотивувала тим, що як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 175431 від 16.11.2024 року, у вину ОСОБА_1 ставиться те, що «16.11.2024 року о 22 год. 18 хв. у м. Запоріжжі, вул. Козака Бабури біля будинку 14 водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керував ТЗ ВМW735I, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушень ПДР України. Про повторність попереджений». На відеофайлу, який розміщений на СП-диску, долученому до матеріалів справи, вбачається, що водієм ОСОБА_1 не було допущено порушень Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР). Причиною зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , зі слів поліцейського, стало порушення Правила дорожнього руху. Згодом поліцейський уточнив, що порушення ПДР полягає у відсутності у водія страхового полісу. В дійсному випадку визначені чинним законодавством причини для зупинки співробітниками поліції були відсутні, саме тому ОСОБА_1 неодноразово правомірно вимагав у поліцейських назвати передбачену статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» підставу зупинки його автомобіля і саме тому не став виконувати подальші вимоги поліцейський щодо пред`явлення своїх документів, оскільки за умови неправомірної безпідставної зупинки його автомобіля розцінював подальші дії і вимоги поліцейських як незаконні. Із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175431 від 16.11.2024 року відносно ОСОБА_1 складено за порушення пункту 2.5. ПДР, як за відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься, повинна грунтуватися на первинних належних і достатніх доказах, які узгоджуються між собою. Втім, в наданих суду матеріалах докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП відсутні. Втім, з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери не вбачається, що зіниці ОСОБА_1 не реагували на світло. Працівники патрульної поліції не проводили попередній огляд на тремтіння пальців рук, втім вказали на таку ознаку. Крім того, поведінка ОСОБА_1 повністю відповідала обстановці, він адекватно реагував на все, що відбувалося, у нього вочевидь відсутні будь-які ознаки сп`яніння (мовна здатність не порушена, міміка звичайна, координація рухів не порушена). Крім того, поліцейський посвітивши у обліччя ОСОБА_1 ліхтарем, спитав: «До мед. закладу готові проїхати?» (тут і дали дотримано мови оригіналу) (час відеозапису 0:15:03 год.), на що ОСОБА_1 відповів: «Не готовий. З яких причин?» У відповідь поліцейський лише хмикнув, а потім додав: «З таких, що у вас поведінка не відповідає обстановці». Після цих слів поліцейський ОСОБА_2 почав оформлення адміністративних матеріалів та знов лише спитав чи готовий ОСОБА_1 проїхати до мед. закладу, при цьому не роз`яснивши останньому, для чого саме ОСОБА_3 повинен туди проїхати. І це за умови, що водій прямо спитав про причини необхідності їхати до медичного закладу, а також про те чи обов`язкова ця процедура. Втім, поліцейський не роз`яснив йому, що пропозиція проїхати до медичного закладу обумовлена необхідністю проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, поліцейський наголосив, що: «За відмову на вас буде складено протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, порушення пункту 2.5. ПДР» (час відеозапису 0:19:25 год.), при цьому не пояснивши фабулу цих норм права, за умови, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права та об`єктивно не міг розуміти про що йдеться мова. Далі, коли працівник поліції зауважив, що в суді буде розглядатися протокол про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 зауважив, що «Я не от чего не отказывался. Это зафиксировано, кстати, на видео, что я ни от чего не отказывался» (час відеозапису 0:20:40 год.). В свою чергу, поліцейський визнав цю обставину, зауваживши: «Добре. Але ви уходили від відповіді, а питати так чи ні з вами стояти і що у вас довідка діє місяць» (час відеозапису 0:20:45 год.). В дійсному випадку ОСОБА_1 взагалі не висловив своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки, по-перше, поліцейським чітко не була озвучена така пропозиція, а лише запропоновано проїхати до медичного закладу, а по-друге, поліцейський ОСОБА_2 особисто погодився з доводами ОСОБА_1 , що останній не відмовлявся, а на його думку, уходив від відповіді. Більше того, оскільки на переконання ОСОБА_1 , дії поліцейських мали обвинувальний нахил і він з цих підстав був позбавлений можливості скористатися своїми правами та виконати передбачені законом обов`язки, він після складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення невідкладно самостійно звернувся до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, про що свідчить відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2024 року, складений лікарем цього медичного закладу о 01:55 год. після закінчення повітряної тривоги, в якому зазначено, що ОСОБА_1 тверезий. Слід зауважити, що після цього випадку, а саме 14.02.2025 року ОСОБА_1 співробітниками поліції знов направлявся до медичної установи для огляду на стан наркотичного сп`яніння, за висновками якого у ОСОБА_1 не було виявлено ознак сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР від 14.02.2025 року. Наведені висновки в своїй сукупності є доказом того, що ОСОБА_1 не вживає наркотичні засоби і 16.11.2024 року у нього не було причин для того, щоби ухилятися від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Отже, відповідно до вимог статті 251 КУпАП, долучений до матеріалів справи відеозапис є доказом по справі. Однак, в дійсності він не підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а отже скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. В даному випадку, зібрані уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення особою матеріали, як докази, за своєю суттю залишають місце сумнівам, і, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом. Таким чином, суду не надано переконливих, належних, допустимих та достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому адміністративного правопорушення. Підсумовуючи викладене, можна дійти висновку, що матеріали справи № 337/6307/24 не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Захисник у своїх запереченнях просить суд відмовити в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАГІ за відсутністю в його діях складу названого адміністративного правопорушення та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України «Про національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В другій частині цієї статті зазначається, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Відповідно до пунктів 4, 6 постанови КМУ від 17 грудня 2008 № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», ст. 266 КУпАП, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищенаведених норм закону вимагає від поліцейського обов`язкове виконання ряду послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння. Таким чином, законній вимозі поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння повинні обов`язково передувати законна зупинка транспортного засобу та безпосереднє виявлення ознак сп`яніння у водія.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису бодікамери поліцейських, працівники поліції певний час слідували за ТЗ ОСОБА_1 . Після його зупинки, водію повідомлено її причину - порушення ПДР України. На відеофайлі допущення порушень ПДР України транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 , під час слідування за ним патрульного автомобіля, не вбачається. ОСОБА_1 неодноразово вимагає у поліцейських назвати передбачену статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» підставу зупинки його автомобіля. Згодом поліцейський уточнив, що порушення ПДР полягає у відсутності у водія страхового полісу. На часі відеозапису 0:15:03 год. поліцейський, посвітивши у обліччя ОСОБА_1 ліхтарем, спитав у нього чи готовий він проїхати до мед. закладу, на що ОСОБА_1 відповів, що не готовий та спитав з яких причин. У відповідь поліцейський повідомив, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці. Після цих слів поліцейський почав оформлення адміністративних матеріалів та знов лише спитав чи готовий ОСОБА_1 проїхати до мед. закладу, та наголосив, що за відмову на ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушення пункту 2.5. ПДР (час відеозапису 0:19:25 год.). З самого відеозапису не вбачається, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці, а також порушення мови, координації рухів та тремтіння пальців рук.

Отже, судом встановлено, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 фабулу норми ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5. ПДР, натомість було зроблено лише посилання на ці статті; не було роз`яснено на питання ОСОБА_1 для чого він повинен проїхати до медичного закладу та чи є ця процедура обов`язковою; не було роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду, а також не було отримано чіткої відмови ОСОБА_1 від його проходження.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб. Аналогічні правові позиції неодноразово наводились у постановах апеляційних судів при перегляді постанов суддів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення невідкладно самостійно звернувся до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння. Відповідно до висновоку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2024 року, складеного лікарем КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР о 01:55 год. після закінчення повітряної тривоги, ОСОБА_1 - тверезий.

Вищенаведеним повністю не підтверджується факт законної зупинки транспортного засобу із інформуванням водія про конкретну причину зупинення з детальним описом підстави зупинки, як того вимагає стаття 35 Закону України «Про національну поліцію», а також вбачається не виконання поліцейськими ряду обов`язкових послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Всі подальші дії поліцейських, які відбулись щодо водія після його незаконної зупинки, враховуючи не виконання поліцейськими ряду обов`язкових послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, оцінюються судом як незаконні. При цьому, суд звертає увагу, що ознаки сп`яніння, які викладені в адміністративному протоколі - розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, працівником поліції не виявлялись і не знайшли свого підтвердження під час дослідження відезапису з бодікамер поліцейських, отже нічим не доводяться, таким чином не підтверджується факт виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння відповідно до вимог зазначених вище Інструкції та Постанови КМУ. В даному випадку суддя знаходить, що письмове зазначення поліцейським в подальшому ознак сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним фактичним обставинам.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Отже, надані суду докази є недопустимими, оскільки отримані внаслідок незаконної зупинки.

Підсумовуючи викладене, суддя вважає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, які б свідчили про наявність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 268, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Повний текст постанови складений 04.04.2025.

Суддя Г.Б. Калугіна