КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1068/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А. за участю:

секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

представника особи, яка притягається до адміністративноївідповідальності - адвоката Клюци С.О.,

представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Брагіної О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клюци Сергія Олександровича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Судом першої інстанції відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854689 встановлено, що 28 серпня 2024 року о 07 год. 58 хв. у м. Києві по Столичному шосе, 101-Д, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та виїжджаючи з другорядної дороги, не зайняв крайнє положення в смузі призначеній для руху в цьому напрямку дороги, перестроївся в четверту смугу та в`їжджаючи у транспортний потік, не надав переваги в русі транспортному засобу «Audi RS E-tron GT» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався від Конча-Заспи по Столичному шосе, в результаті чого автомобіль «Audi RS E-tron GT» здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», оскільки водій не мав змоги здійснити екстрене гальмування, та в результаті цього зіткнення автомобіль «Volkswagen Tiguan» відкинуло на транспортний засіб «Suzuki Ignis» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Клюца С.О. в апеляційній скарзі просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої вимоги арґументує тим, що суд першої інстанції встановив обставини події в результаті неповноти збирання доказів та неправильної оцінки наданих суду доказів, а також з використанням у якості доказу наданого представником потерпілого висновку експертизи, який складений з порушенням закону і не може використовуватися як засіб доказування.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції відмовився надавати оцінку порушенням Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Audi RS E-tron GT» д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 та причинно-наслідкового зв`язку цих порушень із дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Зазначає, що дії водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 неправильно кваліфіковані як порушення вимог п. 10.4 ПДР, оскільки виїжджаючи з вул. Академіка Заболотного на Столичне шосе з крайньої лівої смуги, водій виконував вимоги п. 8.1 та п. 8.5.1 ПДР.

Подальші перестроювання автомобіля «Volkswagen Tiguan» на смуги дорожнього руху, що знаходилися для нього зліва, і на одній з яких відбулося зіткнення з автомобілем «Audi RS E-tron GT», суд неправильно кваліфікував як невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 та п. 10.3 ПДР.

З пояснень ОСОБА_1 , пояснень свідків, а також з відеозаписів вбачається, що автомобіль «Audi RS E-tron GT» рухався з істотним перевищенням дозволеної швидкості (близько 200 кілометрів на годину, коли дозволена швидкість руху в місті Києві 50 км/год. - п. 12.4 ПДР, і саме така максимальна дозволена швидкість руху встановлена на ділянці Столичного шосе, де відбулося зіткнення - на відрізку від виїзду з вул. Академіка Заболотного та до з`їзду зі Столичного шосе до автосалону «Автосаміт на Столичному»).

Стверджує, що зіткнення автомобілів відбулося вже після того як водій «Volkswagen Tiguan» - ОСОБА_1 завершив маневр, повністю виїхав на четверту смугу дорожнього руху та вирівняв швидкість руху свого транспортного засобу із загальною швидкістю руху потоку транспорту на вул. Столичне шосе (близько 70 км/год). Відтак, зіткнення автомобілів «Audi RS E-tron GT» та «Volkswagen Tiguan» перебуває в причинно-наслідковому зв`язку саме з діями водія автомобіля «Audi RS E-tron GT» - ОСОБА_2 , який всупереч вимог п. 12.4 ПДР здійснював рух з перевищенням швидкості та всупереч п. 12.3 ПДР з моменту виникнення небезпеки для руху його транспортного засобу не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Вважає, що суд першої інстанції не повинен був долучати до матеріалів справи висновок експерта № 216/24 за результатами проведення автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення № 752/19462/24, оскільки з цього висновку експерта вбачається, що для проведення експертизи до нього звернулася особа, що не є стороною провадження у справі про адміністративне правопорушення, та надала для проведення експертизи матеріали справи, які містили диск з відеозаписом, хоча матеріали справи № 752/19462/24 на той час ще не містили такого диску. Описуючи вихідні дані, експерт посилається на пояснення ОСОБА_2 , проте таких пояснень ОСОБА_2 матеріали справи про адміністративне правопорушення також не містять.

Крім того, на сторінці 5 висновку експерт посилається на фото 5, а на сторінці 7 - на фото 6, які також відсутні в матеріалах справи, законне джерело їх отримання не наводиться. Висновок експерта № 216/24 ґрунтується на використанні методичних матеріалів, які не включені в перелік рекомендованих Міністерством юстиції України для таких досліджень. При цьому висновок підписав Скороход К.М. , який на підтвердження свого статусу судового експерта надав копії двох свідоцтв, в яких зазначений строк їх дії, що вже сплив на день складення ним висновку.

Також доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання ОСОБА_1 про витребування відеозаписів обставин ДТП та клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, що свідчить про те, що суд при розгляді даної справи допустив однобокий розгляд справи, що призвело до неправильного встановлення обставин події.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Клюца С.О. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити з наведених вище підстав. Наголошували на тому, що працівники поліції при складанні протоколу і схеми ДТП порушили Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року, не зафіксували зі спідометра автомобіля «Audi RS E-tron GT» його швидкість на момент зіткнення, неправильно на схемі визначили місце зіткнення, оскільки воно відбулось не у третій, а у четвертій смузі руху. Звертали увагу, що ОСОБА_1 на ці порушення вказував працівникам поліції, але вони його не слухали. Вважають, що тих доказів, які були надіслано до суду, недостатньо для встановлення вини ОСОБА_1 у ДТП. Наголошували на тому, що вони звертались до патрульної поліції із запитами щодо надання записів із бодікамер поліцейських, проте ці записи не надали і матеріали справи надіслали до суду після закінчення місячного строку, що позбавило можливості їх витребувати через суд, оскільки вони зберігаються лише протягом місяця. Також поліція не надавала відео з відеокамер «Безпечне місто» і ці відеозаписи захисник Клюца С.О. зміг отримати лише після численних адвокатських запитів. Лише після отримання відеозаписів з`явилась можливість призначити експертизу, яка визначила швидкість автомобілів та причини ДТП. Стверджували про те, що вини ОСОБА_1 в ДТП немає, а винним є саме ОСОБА_2 , який рухався з перевищенням швидкості і не гальмував при виявлені перешкоди.

Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Брагіна О.Є. вважала постанову суду законною та обґрунтованою, просила апеляційну скаргу захисту залишити без задоволення. Наголошувала на тому, що протокол про адміністративне правопорушення був складений лише щодо ОСОБА_1 , а тому суд не має перевіряти доводи апеляційної скарги щодо порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 . Ці обставини можуть бути враховані судом лише при призначенні виду покарання ОСОБА_1 , яке може бути пом`якшене виходячи із встановлених обставин справи. Також при розгляді цивільно-правового спору щодо відшкодування шкоди суд може врахувати ступінь вини кожного із учасників ДТП.

Мотиви і висновки суду апеляційної інстанції

Вислухавши пояснення учасників провадження, повно і всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду об`єктивно не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення даної справи про адміністративне правопорушення та безпідставно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП.

Так, в оскаржуваній постанові не наведено встановлених судом обставин, за яких сталось ДТП, суд лише зацитував зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Також суд не вказав, які саме правила дорожнього руху із тих, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, були порушені ОСОБА_1 і чи знаходиться порушення цих правил у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, що мала місце.

Суд першої інстанції у постанові формально послався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується схемою ДТП, фото та відеодоказами, поясненнями свідків, висновком експерта. При цьому із постанови не вбачається, які саме обставини на підставі цих доказів встановив суд, які пояснення надавали свідки, що вбачається із відеозаписів, до яких висновків дійшов експерт. Суд взагалі не надав оцінки обґрунтованим запереченням ОСОБА_1 щодо непогодження із висновком експерта.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854689 від 28 серпня 2024 року, ОСОБА_1 ставилось у провину порушення ним п.п. 2.3.б), 10.1., 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху та зазначено, що саме порушення цих правил призвело до ДТП.

Отже, до обов`язків суду входило встановити чи були порушені вказані в протоколі правила дорожнього руху особою, на яку складений протокол і чи знаходяться ці порушення у причинно-наслідковому зв`язку із настанням наслідків, а саме ДТП.

Пунктом 2.3 «б» Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно із п. 10.3 Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

У відповідності до п. 10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До матеріалів справи органом (посадовою особою), який складав протокол про адміністративне правопорушення, були надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 854689 від 28 серпня 2024 року з додатками до нього - схемою ДТП та поясненнями трьох учасників ДТП: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854689 28 серпня 2024 року о 07 год. 58 хв. у м. Києві по Столичному шосе, 101-Д, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та виїжджаючи з другорядної дороги, не зайняв крайнє положення в смузі призначеній для руху в цьому напрямку дороги, перестроївся в четверту смугу та в`їжджаючи у транспортний потік, не надав переваги в русі транспортному засобу «Audi RS E-tron GT» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався від Конча-Заспи по Столичному шосе, в результаті чого автомобіль «Audi RS E-tron GT» здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», оскільки водій не мав змоги здійснити екстрене гальмування, та в результаті цього зіткнення автомобіль «Volkswagen Tiguan» відкинуло на транспортний засіб «Suzuki Ignis» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження із завданими матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3.(б), 10.1, 10.3, 10.4 ПДР (а.с. 1).

У схемі місця ДТП від 28 серпня 2024 року зафіксована дорожня обстановка, дорога мала п`ять смуг руху, місце зіткнення автомобілів у четвертій смузі і розташування транспортних засобів після зіткнення та їх механічні пошкодження (а.с. 2).

На місці ДТП ОСОБА_1 надав пояснення, з яких вбачається, що 28 серпня 2024 року він, керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», рухався по вул. Столичне шосе, виконавши з`їзд з мосту з лівої полоси перелаштувався в третю смугу, оскільки перша та друга смуги були зайняті та стримували рух. Продовжуючи рух у своїй полосі зі швидкістю потоку 80 км/год. відчув шалений удар в його автомобіль ззаду, у зв`язку з чим автомобіль розкрутило та розвернуло поперек дороги. За свідченнями очевидців, які рухалися позаду, автомобіль «Audi RS E-tron GT» на величезній швидкості в`їхав в зад його автомобіля, не здійснюючи при цьому гальмування з метою уникнення ДТП (а.с. 4).

На місці ДТП пояснення надав ОСОБА_2 , відповідно до яких 28 серпня 2024 року, керуючи автомобілем «Audi RS E-tron GT», він рухався по Столичному шосе з боку Конча Заспи у четвертій полосі. Коли автомобіль під`їхав до з`їзду із вул. Академіка Заболотного на Столичне шосе, зі сторони з`їзду з великою швидкістю у четверту смугу повертав автомобіль «Volkswagen Tiguan». Задля уникнення ДТП ОСОБА_2 був змушений зробити маневр у відбійник, але уникнути ДТП не зміг, тому що автомобіль «Volkswagen Tiguan» перегородив рух по полосі. Автомобіль «Volkswagen Tiguan», виїжджаючи із вул. Академіка Заболотного, різко рухався через чотири полоси, чим грубо порушив ПДР (а.с. 3).

На місці ДТП пояснення дала ОСОБА_4 , відповідно до яких 28 серпня 2024 року, керуючи автомобілем «Suzuki Ignis», вона рухалась по Столичному шосе в бік Південного мосту та відчула сильний удар в задню частину автомобіля. Вона рухалась по третій полосі, справилась із керуванням і зупинила автомобіль за 150 метрів від місця удару (а.с. 5).

Статтею 268 КУпАП надано право особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, подавати докази і заявляти клопотання.

В суді першої інстанції до матеріалів справи захисником ОСОБА_1 були додані фотознімки з місця події, пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були опитані адвокатом Клюцею С.О., а також складену ОСОБА_1 схему ДТП з дотриманням масштабу, відео з камер відеоспостереження.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_5 , вона була пасажиркою та їхала на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Volkswagen Tiguan». В автомобілі також була інша пасажирка ОСОБА_6 . Автомобіль рухався по вул. Академіка Заболотного у крайній лівій смузі, здійснив з неї поворот на Столичне шосе і продовжив рух по вул. Столичне шосе у третій справа (вона ж друга з лівої сторони від відбійника) смузі. Зрівнявши свою швидкість зі швидкістю інших автомобілів потоку (близько 80 км/год.), автомобіль «Volkswagen Tiguan» почав здійснювати повільне перестроювання у четверту смугу (вона ж крайня ліва смуга, обмежена відбійником). Ще через 30-40 метрів автомобіль «Volkswagen Tiguan» завершив перестроювання і в наступну мить відбулось його зіткнення з автомобілем «Audi RS E-tron GT», який з набагато більшою швидкістю здійснював рух по четвертій смузі (крайня ліва смуга). Після ДТП на узбіччі зупинився автомобіль «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_4 , з якого вийшов водій на ім`я ОСОБА_10 , який переконався в тому, що нікому не потрібна невідкладна допомога і залишив свій номер телефону. Свідок ще довгий час залишалася на місці зіткнення, дочекалась прибуття екіпажу невідкладної допомоги та пройшла медичний огляд. Екіпаж поліції, що здійснював оформлення ДТП, поводив себе із водієм автомобіля «Audi RS E-tron GT» як знайомі і перешкоджали фіксації даних про швидкість автомобіля, відомостей про відсутність гальмування з його сторони та іншим чином викривлювали обставини зіткнення неодноразово стверджуючи, що зіткнення мало місце у третій смузі руху (а.с. 67-68).

Аналогічні пояснення (крім пояснень щодо дій екіпажу патрульної поліції по оформленню ДТП) надала і свідок ОСОБА_6 (а.с. 69-70).

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їхали в одному автомобілі «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_4 . За кермом був свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 сидів на передньому пасажирському сидінні. Свідки пояснили, що вони є колегами і разом їхали на роботу, були свідками ДТП за участю автомобілів «Audi RS E-tron GT» та «Volkswagen Tiguan». Свідки пояснили, що їх автомобіль рухався по Столичному шосе в напрямку Південного мосту в крайній лівій смузі зі швидкістю близько 80 кілометрів на годину. Наближаючись до місця примикання до Столичного шосе вул. Академіка Заболотного, навпроти автозаправки WOG їх автомобіль рухався по четвертій (крайній лівій) смузі дорожнього руху з дозволеною швидкістю. В цей час їх автомобіль по третій смузі випередив автомобіль «Infiniti», перестроївся з прискоренням на крайню ліву смугу перед автомобілем свідків, після чого обидва автомобілі продовжили рух по цій смузі. Приблизно в цей же час свідки помітили автомобіль«Volkswagen Tiguan» бежевого кольору, який виїхав з вул. Академіка Заболотного по виділеній для цього другій смузі, зрівняв швидкість із загальним потоком автомобілів на Столичному шосе, перелаштувався у третю смугу і почав перелаштовуватися у крайню ліву смугу перед автомобілем «Infiniti» на відстані близько 100-150 метрів, оскільки в третій смузі перед ним рухався інший автомобіль зі істотно нижчою ніж загальна швидкість потоку, а крайня ліва смуга була вільна. Такий маневр не створював небезпеки для автомобіля «Infiniti» та автомобіля, в якому їхали свідки, з огляду на безпечну відстань між цими автомобілями. В цей час свідки побачили, як справа від них по третій смузі їхній автомобіль випереджає автомобіль «Audi RS E-tron GT» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, що рухався із набагато більшою швидкістю. Після випередження автомобіля «FordMondeo» та автомобіля «Infiniti», автомобіль «Audi RS E-tron GT»почав перестроюватися з третьої в крайню ліву смугу перед автомобілем «Infiniti» . З огляду на те, що попереду почав виїзд на крайню ліву смугу «Volkswagen Tiguan», водій автомобіля «Audi RS E-tron GT», замість зменшення швидкості до загальної швидкості всього потоку, прискорився ще більше і почав зміщувати свій автомобіль лівіше ближче до відбійника, що відмежовує дорогу з лівого боку. Зрозумівши небезпеку, ОСОБА_8 сказав: «Зараз щось буде» та почав швидко знижувати швидкість. Так само вчинив водій «Infiniti». Натомість водій автомобіля «Audi RS E-tron GT»», маючи таку ж можливість уникнути зіткнення, замість вжиття заходів зі зменшення швидкості, навпаки здійснив прискорення. Оскільки на цей момент автомобіль «Volkswagen Tiguan» вже повністю завершив маневр перестроювання на крайню ліву смугу, місця для його об`їзду зліва іншим учасникам руху вже не вистачало. Тому водій автомобіля «Audi RS E-tron GT»», який так і не розпочав вживати заходів з гальмування, допустив зіткнення свого автомобіля правою частиною переднього бампера з лівою частиною заднього бампера автомобіля «Volkswagen Tiguan». ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль, вийшов з нього та переконався, що водії та пасажири пошкоджених автомобілів не потребують медичної допомоги, після чого повернувся до автомобіля та рушив далі.

Оскільки показання цих свідків є схожими, тому вони були наведені в цій постанові в узагальненому вигляді.

Статтею 269 КУпАП, яка визначає права потерпілого, не надано право потерпілому надавати суду докази, оскільки докази надаються особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення і цими доказами мала довести вину особи, на яку складений протокол.

Проте стороною потерпілого до суду першої інстанції було надано висновок експерта № 216/24 від 04 листопада 2024 року за результатами проведення автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення № 752/19462/24 щодо ОСОБА_1 і цей висновок приєднаний судом до матеріалів справи. Експертиза проводилась експертом Скороходом К.М. за заявою ПрАТ «Арсенал страхування» від 29 жовтня 2024 року з метою використання його як доказу при розгляді цивільних та адміністративних справ. У висновку зазначено, що разом із заявою експерту для дослідження на електронному носії надавалися матеріали справи про адміністративне правопорушення № 752/19462/24, а саме: копії пояснень водіїв, наданих на місці ДТП, копії схеми ДТП, фотографії місця пригоди, протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи з місця пригоди.

З висновку експерта вбачається, що у дорожній ситуації, що досліджувалась, в діях водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.н.з НОМЕР_5 , - ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1., 10.4 ПДР України та з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Audi RS E-tron GT» д.н.з. НОМЕР_2 , -ОСОБА_2 невідповідностей ПДР України не вбачається.

Отже, всі наведені вище докази перебували у розпорядженні суду першої інстанції, однак їх зміст не був відображений у постанові суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Виходячи з положень ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях. Експерт зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і дати об`єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях. Експерт має право знайомитися з матеріалами справи, що стосуються предмета експертизи, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку; з дозволу органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, ставити особі, яка притягається до відповідальності, потерпілому, свідкам запитання, що стосуються предмета експертизи; бути присутнім при розгляді справи.

З урахуванням вимог процесуального закону, у справах про адміністративне правопорушення виключається призначення експертизи за клопотанням захисту, призначення та проведення експертизи можливо виключно за рішенням органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Клюца С.О. 30 вересня 2024 року звернувся до суду із клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи (а.с. 49).

Проте дане клопотання судом першої інстанції не було вирішено.

Після надання 11 листопада 2024 року представником потерпілого ОСОБА_2 - адвокатом Брагіною О.Є. висновку судового експерта Скорохода К.М. № 216/24, який був виготовлений не на виконання постанови суду, а на замовлення ПрАТ «СК» Арсенал страхування» і який був прийнятий судом, ОСОБА_1 також звернувся до судового експерта Автономова М.В., у зв`язку із чим просив суд відкласти розгляд справи до отримання висновку експерта.

Однак, суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи і ухвалив судове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 грудня 2024 року адвокат Клюца С.О. звернувся із заявою до судового експерта ОСОБА_11 щодо проведення дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 59, т. 2).

20 грудня 2025 року адвокат Клюца С.О. також звернуся до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи. (а.с. 67, т. 2).

Проведені за вказаними заявами експертизи не були надані ОСОБА_1 в суді першої інстанції, оскільки для їх проведення необхідно було отримати відеодокази з камер відеонагляду. ОСОБА_1 звертався до суду із клопотанням про витребування відеодоказів з камер відеонагляду, про витребування записів з боді-камер поліцейських, про призначення експертизи, якими він намагався довести порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення і відсутність у поліцейських доказів його винуватості, а також доказів невинуватості ОСОБА_2 у скоєнні ДТП (а.с. 14, 49, 84, 98, т. 1).

Жодне клопотання ОСОБА_1 не було задоволено судом. Відеодокази, фотознімки з місця події, пояснення свідків були витребувані за адвокатськими запитами адвоката Клюци С.О. і надані суду.

Оскільки суд першої інстанції безпідставно не задовольнив клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи і не надав йому можливості надати такий висновок експертизи самостійно, відклавши розгляд справи, при цьому прийнявши такий доказ від сторони потерпілого, судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Клюци С.О. і приєднано до матеріалів справи два висновки експертизи, які виготовлені на замовлення ОСОБА_1 .

Після ознайомлення з наданими ОСОБА_1 висновками експертиз у судовому засіданні 05 березня 2025 року адвокат Брагіна О.Є. заявила клопотання про відкладення розгляду справи на два тижні, оскільки 28 лютого 2025 року вона звернулась до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Наполягала на тому, що проведення ще однієї експертизи за наявності трьох експертиз у справі, висновки яких різняться між собою, врешті решт надасть можливість беззаперечно довести винуватість ОСОБА_1 у скоєнні ДТП.

Апеляційним судом дане клопотання було задоволено, у розгляді справи оголошена перерва. Проте станом на 04 квітня 2025 року висновки експертизи суду не були надані і заявлене чергове клопотання про відкладення розгляду справи ще на три тижні. При цьому суду не було надано підтвердження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про строк проведення експертизи.

З урахуванням того, що дана справа знаходилась на розгляді апеляційного суду із 13 січня 2025 року та у справі відбулось 5 засідань, суд дійшов висновку, що чергове відкладення розгляду справи за відсутності обґрунтованих даних про строки виконання експертного дослідження призведе до невиправданого затягування розгляду справи поза розумними строками, а тому у задоволенні чергового клопотання про відкладення розгляду справи було відмовлено і справа розглянута на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/111-24/4592 від 24 січня 2025 року, виготовленого судовими експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Білоусовим М.М. та Мельником О.Л.:

1. Відповідно до даних відеофайлів «10.9.95.126_Столичне шосе 37_5529_tо_5619.mр4»,«10.9.95.127_Столичне шосе 37_5529_tо_5621.mр4» та «10.9.95.127_Столичне шосе 37.mр4», а також вихідних даних, середня швидкість руху автомобіля «Volkswagen Tiguan» (державний номерний знак НОМЕР_5 ) під час початку в`їзду в крайню ліву смугу становила 58,61 км/год ± 2,34 км/год.

2. Відповіднo до даних відеофайлів «10.9.95.127_Столичне шосе 37_5529_ tо _5621.тр4» та «10.9.95.127_Столичне шосе 37.mр4», а також вихідних даних, середня швидкість руху автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), під час початку в`їзду в крайню ліву смугу автомобіля «Volkswagen Tiguan» (державний номер НОМЕР_5 ), становила 154,84 км/год ± 7,97 км/год.

3. Відповідно до даних відеофайлів «10.9.95.127_Столичне шосе 37_5529_ tо _5621.mр4» та «10.9.95.127_Столичне шосе 37.mр4», а також вихідних даних, відстань між передньою частиною автомобіля «AUDI RS E-tron GT»(д.н.з. НОМЕР_2 ) та задньою частиною автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) в момент початку в`їзду в крайню ліву смугу автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) складає 35,324 м ± 0,87 м.

4. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3; 12.4; 12.9.б) Правил дорожнього руху.

5. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.р.н. НОМЕР_5 ) мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху.

6. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, в діях водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3, 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху.

7. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, дії водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ), в яких експертом вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням зіткнення автомобілів «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) та «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ). Після зіткнення вказаних автомобілів подальша оцінка дій водіїв вказаних автомобілів виходить за межі компетенції експерта.

8. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.3; 12.4; 12.9.б) Правил дорожнього руху.

9. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) при швидкості руху вказаного автомобіля (146,87... 162,81) км/год, з моменту виникнення небезпеки для його руху, не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) шляхом застосування екстреного гальмування.

10. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, за умови руху автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) з максимально дозволеною швидкістю 50,0 км/год, його зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) було повністю виключене, навіть при русі автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) без зменшення швидкості, без гальмування.

Примітка. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «AUDI RS E-tron GT» за умови руху вказаного автомобіля зі швидкістю 80,0 км/год, в момент виникнення небезпеки для його руху, мав би технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Volkswagen Tiguan» шляхом застосування екстреного гальмування.

11. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, в діях водія автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) експертом, з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху та вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.4; 12.9.б) Правил дорожнього руху.

12. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, дії водія автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ), в яких експертом вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.4; 12.9.б) Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням зіткнення автомобілів «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) та «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ). Після зіткнення вказаних автомобілів подальша оцінка дій водіїв вказаних автомобілів виходить за межі компетенції експерта.

Відповідно до висновку експерта № 2024-1712 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП по матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 752/19462/24 відносно ОСОБА_1 , складеного 04 лютого 2025 року судовим експертом ОСОБА_11 :

1. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.9.б) та 12.3 Правил дорожнього руху.

2. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 16.11. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху.

3. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 не мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди при умові руху автомобіля під його керуванням 147... 163 км/год.

В той же час при умові руху автомобіля «AUDI RS E-tron GT» під керуванням водія ОСОБА_2 в межах дозволеної швидкості на даній ділянці унеможливлювалася контактна взаємодія автомобіля «AUDI RSE-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) з автомобілем «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) під керуванням водія ОСОБА_1 без застосування водієм автомобіля «AUDI RSE-tron GT» ОСОБА_2 будь-яких екстрених заходів, направлених на уникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

4. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «AUDI RS E-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п. 12.9.б) Правил дорожнього руху, і дані невідповідності перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з причин наведених в дослідницькій частині висновку.

В свою чергу, щодо оцінки дій водія автомобіля «AUDI RSE-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 до вимог п. 12.3. ПДР, то така оцінка позбавлена технічного сенсу, оскільки водій автомобіля «AUDI RS E-tron GT» ОСОБА_2 перевищенням швидкісного режиму на даній ділянці дороги створив такі обставини, при яких він не мав технічної можливості уникнути даного зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , не вдаючись до екстрених заходів.

5. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» (д.н.з. НОМЕР_5 ) ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей технічного характеру вимогам п.п. 16.11; 10.1. та 10.3. Правил дорожнього руху, які перебували б в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з підстав наведених в дослідницькій частині висновку.

6. З технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди були невідповідності дій водія автомобіля «AUDI RSE-tron GT» (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 вимогам п. 12.9.б) Правил дорожнього руху, з причин наведених в дослідницькій частині висновку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов таких висновків

Наданий потерпілим ОСОБА_2 висновок судового експерта Скорохода К.М. № 216/24 від 04 листопада 2024 року не може бути взятий судом до уваги.

Як вбачається із вказаного висновку судового експерта, заява на проведення експертизи надійшла від ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Разом із тим, у вихідних даних, окрім пояснень учасників ДТП на місці події, експертом були зазначені пояснення, які надав сам ОСОБА_2 в заяві на проведення експертизи.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (далі - Інструкція № 53/5), експерту забороняється самостійно збирати матеріали, що підлягають дослідженню, а також самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Згідно із пунктом 1.8 Інструкції № 53/5 підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи, реєстраційна картка або інший документ у випадках, передбачених законом.

У письмовому зверненні (заяві) обов`язково зазначаються найменування або прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що звертається, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Отже, наведеними нормами передбачено, яка саме інформація зазначається в заяві про проведення експертизи і не встановлено, що в заяві можуть бути зазначені вихідні дані для проведення експертизи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заява на проведення експертизи, як було зазначено експертом у вступній частині висновку, надійшла не від потерпілого ОСОБА_2 , а від страхової компанії, а тому не зрозуміло, коли і за яких обставин ОСОБА_2 дав додаткові пояснення, які були використані експертом як вихідні дані для проведення експертизи, що суперечить п. 2.3. Інструкції № 53/5.

Судовим експертом Скороходом К.М. наведені вихідні дані із пояснень ОСОБА_2 , а саме, що він рухався у третій смузі зі сторони Конча Заспи по Столичному шосе в напрямку Південного мосту зі швидкістю 80 км на годину. Перед ним виїхав автомобіль «Volkswagen Tiguan»на відстані біля 10 метрів. ОСОБА_2 почав гальмувати та вивернув руль в бік відбійника, але «Volkswagen Tiguan» також почав зміщатись в ліву смугу.

На підставі цих пояснень і з урахуванням відеозаписів з місця пригоди експерт розрахував, що ОСОБА_2 не мав змоги зупинитись при виявленні перешкоди, оскільки для зупинки його автомобіля, який рухався зі швидкістю 80 км на годину необхідно приблизно 62-65 м, а автомобіль «Volkswagen Tiguan»виїхав перед ним за 10 метрів.

Проте, як встановлено наступними експертизами, швидкість автомобіля «Audi RS E-tron GT» д.н.з. НОМЕР_2 , становила 154,84 км/год + - 7,97 км/год, а між автомобілями була відстань 35,324 м + - 0,87 м.

Отже, експерт взяв до уваги вихідні дані, які він не мав права використовувати, оскільки вони були відсутні в матеріалах справи і він не мав права самостійно відбирати пояснення, а крім того ці вихідні дані визначені зі слів ОСОБА_13 є невірними, оскільки спростовуються висновком комплексної інженерно-транспортної експертизи № КСЕ-19/111-24/74592 від 24 січня 2025 року.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення також не може бути доказом того, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме п.п. 2.3 б), 10.1, 10.3. 10.4 ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення фіксує обставини правопорушення, зазначає хто саме і які правила порушив і якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вказане порушення.

При цьому обставини правопорушення встановлюються на підставі зібраних доказів.

До протоколу серії ААД № 854689 від 28 серпня 2024 року додані лише пояснення трьох водіїв, а також схема ДТП. Водночас із пояснень водія автомобіля «Suzuki Ignis» д.н.з. НОМЕР_3 , - ОСОБА_4 взагалі не можна зробити будь яких висновків про винуватість ОСОБА_1 , оскільки вона не бачила хто і куди позаду її автомобіля рухався, як відбувались події і лише відчула удар у свій транспортний засіб.

Таким чином, до висновків про винуватість ОСОБА_1 працівники поліції, які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення, дійшли лише на підставі пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також схеми ДТП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зазначені пояснення учасників ДТП між собою різнились, отже на їх підставі не можна встановлювати вину одного із водіїв і повністю виключати вину іншого водія. Характер пошкоджень автомобілів також не може беззаперечно свідчити про вину водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», оскільки в цьому автомобілі пошкоджена задня частина, а у автомобіля «Audi RS E-tron GT» - передня частина, що свідчить про те, що автомобілі знаходились на одній смузі руху.

Отже, патрульні поліцейські мали перевірити правомірність дій також і водія автомобіля «Audi RS E-tron GT», можливо поставити під сумнів ці пояснення, перевірити їх по камерах відеонагляду, які встановлені на місці ДТП, додати ці докази до матеріалів справи, відібрати пояснення у свідків на місці ДТП. Утім, ці дії виконані не були, в протоколі не зазначені свідки та потерпілі, в цьому розділі протоколу є лише запис номерів, напевне, боді камер поліцейських.

Разом із тим, відеозаписи фіксації адміністративного правопорушення також не були долучені до протоколу і не були направлені до суду, що змусило ОСОБА_1 неодноразово звертатись до Департаменту патрульної поліції і суду із клопотанням про їх надання. Однак, вони так і не були надані та не приєднані до матеріалів справи.

Також в протоколі зазначено, що водій автомобіля «Audi RS E-tron GT» не мав технічної можливості здійснити екстрене гальмування при виявленні перешкоди для свого руху.

Такі висновки патрульної поліції щодо оцінки дій іншого учасника дорожнього руху при складанні протоколу на особу, яку вони вважали винною у ДТП, є неприпустимими, оскільки відповідних доказів у розпорядженні поліцейських не було, а неможливість іншого учасника ДТП дотриматись вимог п. 12.3 ПДР при такій локалізації пошкоджень транспортних засобів, як в даній ДТП, можна встановити лише експертним шляхом. Фактично в основу викладених в протоколі обставин працівниками поліції були покладені пояснення лише одного з учасників пригоди, а саме водія ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як належне та беззаперечне джерело доказування при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, не можна визнати належним доказом і складену працівниками поліції схему ДТП, оскільки на ній вказано два місця зіткнення, ці місця зіткнення знаходяться не у четвертій, а у третій смузі руху, що суперечить також змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого зіткнення відбулось у четвертій смузі руху. Ані із протоколу, ані із схеми ДТП, ані із пояснень учасників ДТП суд не може встановити на підставі яких даних були встановлені місця зіткнення автомобілів (чи то осип скла, знаходження частин автомобілів та інше) і яких саме автомобілів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи не доведено, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху відбулась дорожня-транспортна пригода.

Перш за все, апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи, а саме в поясненнях свідків та учасників ДТП мається плутанина у визначенні смуг руху. Це пов`язано із тим, що на тій ділянці Столичного шосе, де сталась ДТП є чотири руху смугу і одна розгінна смуга, для виїзду автомобілів з однієї із смуг руху з вул. Академіка Заболотного. Отже, в деяких доказах йдеться про п?ять смуг руху, а в інших про чотири. Тому суд приймає за факт, що дорога мала чотири смугу руху, ДТП сталась у крайній лівій, тобто четвертій смузі руху.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснювали, що вони рухались у четвертій смузі руху, попереду них рухався автомобіль «Infiniti». Свідки бачили, як автомобіль «Volkswagen Tiguan» почав перестроюватись з третьої смуги руху у четверту. Тобто для свідків, які рухались в цій смузі руху, а також для автомобіля «Infiniti», який рухався попереду них, автомобіль «Volkswagen Tiguan» не створив перешкод і вони продовжували рух, не гальмуючи у зв`язку із виникненням перешкоди. В цей час їх автомобіль по третій смузі руху випередив автомобіль «AudiRS E-tron GT» на дуже великій швидкості і також почав перестроюватись на четверту смугу руху, на яку вже почав виїжджати автомобіль «Volkswagen Tiguan». Тобто свідки пояснювали, що їм автомобіль «Volkswagen Tiguan» перешкод не створював, між ними і автомобілем було метрів 150. І саме внаслідок швидкості автомобіля «Audi RS E-tron GT», який не гальмував, а прискорився і змістився ближче до відбійника, намагаючись об?їхати автомобіль «Volkswagen Tiguan» сталось зіткнення.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги вказані пояснення свідків, виходячи з того, що вони відібрані захисником ОСОБА_1 відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з яким під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Суд не може погодитись із позицією представника потерпілого - адвоката Брагіною О.Е., яку вона висловлювала письмово в суді першої інстанції щодо того, що ці свідки не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, оскільки нормами КУпАП передбачено, що свідки дають не покази, а пояснення і не попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів. Отже, вказані пояснення свідків є належними і допустимими доказами у справі.

Показання свідків узгоджуються із показаннями ОСОБА_1 , які він надав безпосередньо на місці ДТП.

Експерти ОСОБА_14 та Мельник О.Л. дійшли висновків, що порушення ПДР було у діях обох водіїв, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Між тим, експерт Автономов М.В. категорично виключає винуватість ОСОБА_1 в даній ДТП.

Спірним у поясненнях учасників судового розгляду було питання швидкісного режиму на даній ділянці дороги на час ДТП. Так, ОСОБА_1 наполягав на тому, що на цій ділянці автомобілі мали рухатись зі швидкістю 50 км на годину, проте сторона потерпілого вважала, що зі швидкістю 80 км на годину.

Відповідно до п. 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км на годину.

Разом із тим, рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2018 року року № 1739/5803 визначений перелік ділянок доріг, на яких дозволяється швидкість руху транспортних засобів до 80 км/год. у період з 01 квітня до 01 листопада. Тобто дозволена швидкість може бути збільшена. Пунктом 2.2. рішення надана вказівка КП «Центр організації дорожнього руху» встановити відповідні дорожні знаки.

Отже, для того, щоб встановити, яка саме швидкість була на ділянці дороги, на якій сталась ДТП, у суду мають бути докази, що відповідні дорожні знаки були встановлені. Проте такої інформації матеріали справи не містять, а тому суд визнає, що дозволена швидкість на цій ділянці дороги становила 50 км/год.

Відповідно до п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Виходячи з цього, ОСОБА_1 , автомобіль якого знаходився у третій смузі руху і перестроювався у четверту смугу руху не в безпосередній близькості від автомобілів, що рухались позаду нього, міг розраховувати на те, що ці автомобілі рухаються із дозволеною швидкістю і він вчасно встигне завершити свій маневр.

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню допоки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Отже, з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознаки означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18), у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути та тлумачитись на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом з огляду на практику Європейського суду з прав людини, який за аналогією з кримінальним правом та процесом поширюється, крім іншого, і на розгляд судами справ про адміністративні правопорушення, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не доведена поза розумним сумнівом.

Відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що виключно дії водія ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні ним вимог п.п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з обставинами ДТП не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Апеляційний суд вважає, що в даній справі патрульною поліцією не надано достатніх доказів на доведення винуватості саме ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній пригоді. У суду є обґрунтовані припущення на підставі показань свідків та висновків експертів, що інший учасник ДТП також не у повній мірі дотримався ПДР, проте на нього протокол про адміністративне правопорушення не складався, отже суд позбавлений можливості перевірити правомірність його дій в даній дорожній обстановці і встановити дійсного винуватця у ДТП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вище, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вина останнього у вчиненні даного правопорушення не була доведена поза розумним сумнівом як під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час її апеляційного перегляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клюци Сергія Олександровича задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП- скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб