ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Кондратенко Катерини Петрівни, подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

встановила:

Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на корить держави у сумі 605 гривень 60 копійок.

У постанові суду зазначено, що 15.12.2024 о 00.50 годині по вул. Гетьманська, 27 в м. Самар Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай Елантра», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови, як незаконної та необґрунтовано через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Посилається на те, що відеодоказ, наявний в матеріалах справи, не містить інформації про те, що ОСОБА_2 було зупинено під час руху на автомобілі, натомість з оглянутого відеозапису убачається, що автомобіль Хюндай Елантра НОМЕР_1 перебуває без руху по вул. Гетьманській, 27 в м. Самар Дніпропетровської області. З урахуванням наведеного, факт керування транспортним засобом та його зупинки, не є доведеним поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП належить визнати необґрунтованим.

Захисник зазначає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, повідомив працівникам поліції, що пройде огляд, але у присутності адвоката та просив зачекати на його приїзд. Однак працівники поліції через деякий час, не дочекавшись приїзду адвоката, повідомили ОСОБА_1 , що час на проведення огляду сплинув та розпочали процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також судом першої інстанції не взято до уваги, що у протоколі зазначені недостовірні відомості щодо відсторонення водія від керування. Зазначена процедура проведене не була, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсторонення водія від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеного у протоколі.

Зазначені обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов.

В рапорті поліцейського та протоколі вказано, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Проте з відеозапису бодікамери вбачається, що останній чітко розмовляє та надає пояснення, рухається. На думу захисника, ознаки, вказані поліцейським, є лише припущенням та не відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, захисник просить постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі.

ОСОБА_1 та його захисниця до суду не з`явились, незважаючи на належне повідомлення обох про час та місце розгляду матерфалів провадження та задоволене апеляційним судом попереднє клопотання захисниці про відкладення слухання справи .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та

правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 196769 від 15.12.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 15.12.2024 о 00 годин 50 хвилин, в м. Самар, вул. Гетьманська, 27, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота,

порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під запис на службову бодікамеру. Водія було відсторонено від керування. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Подію зафіксовано на технічний засіб відеозапису №798538.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено відмовився.

Вказано, що тимчасово документи на вилучались, тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним засобом не видавався.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи.

Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та отримання його копії, водій ОСОБА_1 відмовився.

Згідно рапорту поліцейського ВРПП Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Артема Козинського від 15.12.2024, під час несення служби у добовому наряді 15.12.2024 о 00.50 годин за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . При перевірці документів у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку та повідомлено, що згідно Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, водій повинен пройти медичний огляд протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння. Водій протягом двох годин всіляко намагався уникнути медичного огляду. Через дві години водія ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та повідомлено, що він буде притягнутий до відповідальності за ст. 130 КУпАП згідно п. 2.5 ПДР України за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Від ознайомлення з протоколом, отримання копії протоколу та надання письмових пояснень водій відмовився. Номер особистого телефону для вписання його до протоколу, водій відмовився надавати (а.с.3).

Згідно Акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 водій ОСОБА_1 відмовився. Акт підписаний старшим сержантом поліції Новомосковського РВП Сербіненком В.В.(а.с.4).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 15.12.2024 о 01.00 годині водія ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я КП «ОМПЦЛЗ» ДОР» для проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння різких запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляд водій ОСОБА_1 відмовився (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру

доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один DVD-R диск з п`ятьма файлами з нагрудної камери працівника поліції № 798538, значною тривалістю запису, які чітко фіксують пропозицію працівників поліції, висловлену ОСОБА_1 у зрозумілих для нього та для пасажирів автівки висловах пройти огляд на стан сп`яніння, відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду та висловлювання з його боку різноманітних умов (прохання продемонструвати посвідчення поліцейського тощо), відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та застереження про дії поліцейських у разі порушення такої заборони водієм.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому більш ніж повно відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції. Як убачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, під час спілкування з ними водій ОСОБА_1 та його знайомі, які перебували в автомобілі, не тільки не оспорювали факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а і підтвердили цей факт, неодноразово зазначаючи, що поліцейські зупинили його без наявних для того причин (01:06:10 годин, 01:54:43 години відеозапису). Жодних зауважень про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та про безпідставність вимог працівників поліції щодо проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зазначала, заперечуючи при цьому лише наявність причин для зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та факт його зупинки працівниками поліції, на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а оспорює наявність доказів його вини в матеріалах справи.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються

особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції не підтверджено факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; що дані відеозапису з нагрудних камер поліцейських підтверджують, що ОСОБА_1 чітко розмовляє, надає пояснення та рухається, що спростовує твердження поліцейських про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознак алкогольного сп`яніння, на переконання апеляційного суду є неспроможними.

Як було зазначено вище, вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії

транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння. А твердження апелянта про те, що відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 чітко розмовляє, надає пояснення та рухається - не спростовує обставин, встановлених судом.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника Кондратенко К.П. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження запропонованого працівниками поліції медичного огляду та просив зачекати адвоката, однак працівники поліції, не дочекавшись приїзду останнього, розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Долученим до матеріалів провадження відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджено, що останні неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. Також водію декілька разів було роз`яснення процедуру проходження такого огляду та часу, визначеного законодавцем для цього. Після повідомлення ОСОБА_1 про необхідність дочекатися адвоката, працівники поліції майже дві години чекали на його приїзд. Лише після спливу відведеного вимогами законом часу та повідомленням ОСОБА_1 (о 03:04:33 годині) про те, що адвокат не приїхав, працівники поліції перейшли до процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.

Відсутність зазначення у протоколу про адміністративне правопорушення відомостей відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відеозапису, о 03:07:32 годині поліцейський вказав ОСОБА_1 про те, що він відсторонений від керування автомобілем. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ні ОСОБА_1 , ні його захисник Кондратенко К.П. не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кондратенко К.П. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника Кондратенко Катерини Петрівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рябчун О.В.