ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 рокуселище ПетровеСправа № 941/257/25
Провадження № 3/941/118/25

Суддя Петрівського районного суду Кіровоградської області Шаєнко Ю. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Петрове Петрівського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , військовослужбовця,

за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали від Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, мотивуючи тим, що 02 березня 2025 року об 11 годині 05 хвилин в с-щі Петрове Олександрійського району Кіровоградської області по вулиці Українська водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Шевролє Авео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушуючи вимоги п.1.5 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем ІкСО Самант, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що був складений інспектором поліції протокол про адміністративне правопорушення.

В судове засідання водій ОСОБА_1 не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, надав суду письмове пояснення, в якому вину свою не визнав.

В судовому засіданні захисник Вацюк М.В. підтримав доводи ОСОБА_1 , надавши суду письмове клопотання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заст.124 КУпАП, суду пояснив, що за змістом ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Наявними у справі доказами не підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу в його діях вказаного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника Вацюка М.В., дослідивши матеріали справи, матеріали відеозапису, що був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, письмове клопотання захисника Вацюка М.В., оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі, вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Умовами настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, має бути наявним причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП може бути лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка управляє транспортним засобом .

Згідно п.1.10 ПДР України, учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному; водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є керування транспортними засобами в порушення Правил дорожнього руху, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні порушення ним правил дорожнього руху, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загальновизначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем Шевролє Авео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 02.03.2025 року об 11 годині 05 хвилин та здійснив зіткнення з автомобілем ІкСО Самант, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а отже немає підтверджень його вини за ст.124 КУпАП.

Свідки, які могли б підтвердити факт порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , як і взагалі факт керування транспортним засобом 02.03.2025 року, у протоколі про адміністративне правопорушення як і в інших матеріалах справи не зазначені, а отже не залучалися. Фото та відеодокази до протоколу та матеріалів справи не долучалися. Зазначена обставина повністю спростовує об`єктивну сторону правопорушення зазначену в протоколі, а саме факт керування автомобілем та час вчинення правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява №3 6673/04).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, виходячи з наступного.

Протокол серії ЕПР 1 №260342 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не є доказом його вини, оскільки його складено в порушення вимог ст.256 КУпАП та розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, а саме:

-протокол не містить викладу об`єктивної сторони правопорушення, а саме які протиправні дії в порушення правил дорожнього руху здійснила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі зазначено «здійснив зіткнення з автомобілем ІКСО Самант, д.н.з НОМЕР_3 , однак «зіткнення» може бути наслідком невиконання (порушення) правил дорожнього руху, про які конкретно мало бути зазначено в протоколі. В графі 7 протоколу зазначено про порушення п.1.5 ПДР. Разом з тим, даний пункт ПДР є загальним положенням правил, який не зазначає конкретних правил керування транспортним засобом. (п. 1.5 ПДР: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»). Отже поліцейський в протоколі не зазначив, які конкретні дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 , що привели до зіткнення автомобілів, чим фактично не вказав об`єктивної сторони правопорушення, в якому звинувачується ОСОБА_1 . Виклад в протоколі п. 1.5 ПДР, а саме «Порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іного майна» не відповідає суті п.1.5 Правил дорожнього руху. Також поліцейський не зазначив чи було пошкодження автомобілів в результаті зіткнення, чи може пошкоджено інше конкретне майно з усього, що ним перелічено у фабулі правопорушення. Протокол не містить відомостей про завдані матеріальні збитки, якщо такі були. Також протокол не містить жодних відомостей про потерпілих осіб в результаті дорожньо - транспортної події. Усі ці відомості, якби вони були зазначені в протоколі, могли б бути умовами настання адміністративної відповідальності, оскільки має бути наявним причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, а в протоколі не зазначено ні одне ні інше.

- в протоколі відсутнє пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її підпис;

- у протоколі відсутній запис про те, що особа яка притягується до відповідальності відмовилася від підписання протоколу, будь які інші матеріали справи не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 підписати протокол.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП, «у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.».

Відповідно до розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, «протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.»

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №260342 від 02.03.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 , сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Частиною 1 ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom) від 14 березня 2002 року, заява №46477/99, суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до правової позиції, висловленій Конституційним судом України у рішенні №12 від 20.11.2011 року: «Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України - «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Тому протоколи складені з грубим порушення прав людини є недопустимим доказом та не може бути використаний як доказ винуватості».

Протокол про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 260342 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ, вважаю, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи.

Протокол та інші матеріали справи не містять відомостей про потерпілих осіб при дорожньо-транспортній пригоді. Кропивницький апеляційний суд у постанові від 21.07.2023 року, переглядаючи постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №383/967/23, зробив наступний висновок: «Апеляційний суд звертає увагу, що диспозицією ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Отже, обов`язковою ознакою даного правопорушення є спричинення шкоди третім особам внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, тобто дане порушення є правопорушенням з матеріальним складом. У разі відсутності даної ознаки правопорушення відсутній й склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.»

Протокол серії ЕПР 1 №260342 складений за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, однак в графі 9 протоколу «Свідки чи потерпілі» зазначено «не залучалися». Сам протокол не містить жодних відомостей про потерпілу особу.

Також матеріали справи не містять доказів щодо роз`яснення особі яка притягається до адміністративної відповідальності його прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 68 КУпАП. ОСОБА_1 такі права не роз`яснювалися, що підтверджується незаповненою графою протоколу(графа 13). Невиконання вимог ст.57 Конституції України, є порушенням права на належний захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та є підставою для визнання особи невинуватою та закриття справи.

Схема місця дорожньо-транспортної пригоди не відповідає фактичним обставинам події, складена не процесуальною особою, а отже не є належним та допустимим доказом у справі.

Щодо часу коли сталася ДТП. В матеріалах справи(а.с.4) міститься схема місця ДТП «яка сталася 02.03.2025 року об 11 год. 40 хв. в смт Петрове, вул.Українська, буд 12 Олександрійського району». Однак, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №260342 від 02.03.2025 року «02.03.2025 року близько 11:05 години в селищі Петрове по вулиці Українська водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевролє Авео, д.н.з НОМЕР_2 , та здійснив зіткнення з автомобілем ІкСО Самант, д.н.з НОМЕР_3 ». Оскільки час ДТП у протоколі та в схемі місця ДТП різний, то зазначена схема не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, як зазначено протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо посадової особи, яка склала схему місця ДТП. Відповідно до відомостей зазначених в схемі місця ДТП, схему склав поліцейський І.О.Бурлак (посада зазначена нерозбірливо), а протокол складено поліцейським Голосеніним Сергієм Івановичем, отже схему ДТП складено поліцейським статус якого у даному адміністративному провадженні не визначений, тобто не процесуальною особою, а отже він є недійсним.

Також у розділі схеми місця ДТП «Назва об`єктів, зображених на схемі», назви об`єктів, зображених на схемі, написані нерозбірливо, що унеможливлює їх прочитання.

Крім цього, в схемі місця ДТП відсутні відомості про автомобіль, який згідно протоколу вчинив дорожньо транспортну пригоду, та інших встановлених формою відомостей; в кінці схеми місця ДТП мається графа «Кількість учасників ДТП», де зазначено «2», однак будь-яких відомостей про автомобіль Шевролє Авео, д.н.з НОМЕР_2 , схема не містить, як і не містить будь-яких відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не ознайомлювався зі схемою місця ДТП та не підписував її.

В кінці схеми місця ДТП мається графа «Порушення пункту ПДР», однак поліцейським, який склав схему, не зазначено будь-яких відомостей.

Відсутність події адміністративного правопорушення, в якому звинувачено ОСОБА_1 підтверджується також наступним:

-протокол не містить будь яких відомостей про пошкодження автомобіля Шевролє Авео, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля ІкСО Саманд, д.н.з. НОМЕР_3 (в протоколі лише зазначено про зіткнення), однак відповідальність за ст.124 КУпАП наступає виключно при завданні пошкоджень та матеріальної шкоди, за відсутності яких відсутні подія та склад адміністративного правопорушення;

-власник автомобіля ІкСО Саманд, д.н.з НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , 26.03.2025 року подав до суду заяву про те, що він не має будь-яких претензій до ОСОБА_1 та не підтверджує його вину;

-в матеріалах справи відсутнє пояснення власника автомобіля ІкСО Саманд, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 по суті події, пошкодження належного йому автомобіля та нанесення йому матеріальної шкоди. В матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_3 дружини власника автомобіля ІкСО Саманд, д.н.з. НОМЕР_3 , яка зазначає, що 02.03.2025 року їй зателефонувала подруга та повідомила, що автомобіль марки Шевралє червоного кольору зачепив їх автомобіль та пошкодив задній бампер. Однак дане пояснення не підтверджує факту керування цим автомобілем ОСОБА_1 , як і не підтверджує інших фактичних обставин справи, таких як подію та склад адміністративного правопорушення за яким складено адміністративний протокол шодо ОСОБА_1 ..

Додані до матеріалів справи копії протоколів про адміністративні правопорушення складені відносно ОСОБА_1 серії ЕПР1 №260326 та серії ЕПР1 №260350 не є доказами, які могли б підтверджути порушення, зазначене в протоколі серії ЕПР 1 №260342 року, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, так як копії протоколів не посвідчені належним чином(інспектор В.Щур не є процесуальною особою у справі, а його повноваження щодо посвідчення копій ніяким документом не підтверджено, відсутня дата посвідчення копії); в копіях протоколу відсутні підписи особи, яка притягається до відповідальності.

За положеннями ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України, не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява №3 6673/04).

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівому справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що 02.03.2025 року об 11 годині 05 хвилин в селищі Петрове по вулиці Українська, 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шевролє Авео, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та здійснив зіткнення з автомобілем ІкСО Самант, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП не надано, та особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №260342 від 02.03.2025 року, не виконано вимоги ст.ст.251, 254, 256 КУпАП, її висновок є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності. Вважаю, що відповідно до зазначених вище обставин, відсутнє порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, тому відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідно до ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

В притягненні до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 відмовити, а провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя (підпис) Ю. В. Шаєнко