ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Михайлюка М. І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Пригор В. А. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 01 січня 2025 року о 23 год. 34 хв., в м. Чернівці по вул. Я. Мудрого, 119, керувала транспортним засобом марки «ВАЗ-2113» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Alkotester Drager 7510», результат 0,57 проміле.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2025 року та скасувати останню, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, безпідставною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та винесеною з порушенням норм матеріального і Провадження № 33/822/138/25 Головуючий у І інстанції: Проскурняк І. Г.

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Марчук В. Т.

процесуального права.

Стверджує, що відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції свідчить про відсутність об`єктивних підстав для зупинки, відповідно, до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Апелює тим, що працівники патрульної поліції після зупинки транспортного засобу не повідомили про ознаки алкогольного сп`яніння, а одразу запропонували пройти даний огляд.

Зазначає, що повідомила поліцейського про те, що дійсно зранку біля 10 год. 00 хв. випила бокал шампанського, однак протягом дня не вживала алкогольні напої та вважала себе тверезою.

Стверджує, що працівник патрульної поліції не ознайомив її з результатами проходження алкотестеру Драгер та не зафіксував його своєю боді камерою.

Вказує, що 01 січня 2025 року під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, перебувала в тверезому стані, а результати алкотестера були сфабриковані працівниками поліції та не відповідали дійсності у зв`язку з його несправністю.

Також, зазначає, що її не було відсторонено працівниками патрульної поліції від керування транспортним засобом.

Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що постанова суду першої інстанції від 29 січня 2025 року була винесена без її участі. Зазначає, що повідомлення про розгляд справи не отримувала, а про винесення даного рішення по справі стало відомо з Реєстру судових рішень лише 17 березня 2025 року, після складання угоди з адвокатом. Копію рішення у суді першої інстанції отримано не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подану апеляційну скаргу, заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Пригор В. А., які просили суд задовольнити подану апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, перевіривши законність та обґрунтованість

постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, якщо він пропущений із поважних причин.

Згідно тексту оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`являлась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду справи

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні належні повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду справи

Суд першої інстанції розглянув справу 29 січня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 .

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що їй стало відомо про прийняття оскаржуваної постанови 17 березня 2025 року.

З реєстраційного штампу, проставленого на конверті, в якомуим ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, встановлено, що датою подачі апеляційної скарги є 21 березня 2025 року.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 необхідно поновити, оскільки в матеріалах справи відсутнє належне повідомлення її про дату, час та місце судового розгляду, а також про отримання нею копії постанови.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 210699 від 02 січня 2025 року (а.с. 1) ОСОБА_1 01 січня 2025 року о 23 год. 34 хв. в м. Чернівці, по вул. Я. Мудрого, 119, керувала транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Alkotester Drager 7510», результат 0,57 проміле, чим порушила п. 2.9.а ПДР, відповідальність за який, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Так, в протоколі вказаний результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився за допомогою «Drager Alcotest 7510», результат 0, 57‰. ОСОБА_1 підписала акт огляду у графі «З результатами згоден».

Аналогічні відомості щодо ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вказані в напрядені на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 січня 2025 року (а.с. 5).

Відповідно до роздруківки спеціального технічного засобу Alkotest Drager ARLM 7510 від 01 січня 2025 року (а.с. 6) результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 0,57 проміле. Роздруківка підписана ОСОБА_1 без зауважень.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року за № 1552/735.

Вищевказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом та повідомила працівників поліції про вживання нею алкоголю в цей самий день, зранку. На останньому зафіксовано весь процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, його результати у 0,57 проміле алкоголю, та згоду ОСОБА_1 з результатами такого огляду і її відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (а.с. 9).

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що надані докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність причини зупинки та неповідомлення останній про ознаки алкогольного сп`яніння апеляційний суд не бере до уваги, оскільки працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 була правомірно зупинена незадовгого до настання комендантської години, 01 січня 2025 року, на підставі п. 15 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженою постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1455.

Під час зупинки транспортного засобу та в процесі спілкування з ОСОБА_1 працівником патрульної поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у останньої, що і слугувало підставою для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, оскільки, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 повідомила працівників поліції про вживання нею алкоголю в цей день, а саме зранку, а наявність в останньої таких ознак підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння (а.с. 5).

Крім того, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 та статтею 266 КУпАП не визначено обов`язковість повідомлення працівником поліції особі ознак сп`яніння.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про не ознайомлення її з результатами проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Alkotest Drager ARLM 7510, оскільки останній, у відповідності до п.10 Розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 № 1452/735, вручена копія акту огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, а з наявного в справі відеозапису чітко вбачається, що працівник патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлену кількість алкоголю в крові.

Крім того, в матеріалах справи наявна роздруківка з драгера Alkotest Drager ARLM 7510, відомості зазначені в якій відповідають як відеозапису так і іншим матеріалам адміністративної справи, що унеможливлює фальсифікацію результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 0, 57 проміле.

Також апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апелянта про не відсторонення працівниками патрульної поліції її від керування транспортним засобом, однак оскільки даний факт спростовується також переглянутими відеозаписами, на яких чітко вбачається, що працівники патрульної поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 про те, що вона відсторонена від керуванням автомобілем.

Отже, доводи апелянта щодо відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, під час апеляційного перегляду справи вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження.

Інші доводи апелянта не дають підстав для скасування судового рішення та не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що подана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис] В.Т. Марчук