Справа № 759/511/24 суддя в І-й інстанції Журибеда О.М.
Провадження № 33/824/480/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Остапенка Андрія Ігоровича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2023 року серії ААД № 527769, 02 грудня 2023 року о 21 год. 50 хв. в м. Києві по проспекту Берестейський, 117, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога №006300. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку 18. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Остапенко А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Остапенко А.І. вказує, що з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 категорично не згоден, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав і не змінював свого наміру подати суду докази своєї невинуватості (відсутності стану наркотичного сп`яніння в момент керування транспортним засобом) у спосіб, зокрема, надання висновку експерта. На думку апелянта, висновок від 08 грудня 2023 року, що ґрунтується на Акті медичного огляду від 02 грудня 2023 року № 006300 (про нібито наявність в організмі канабіноїдів), є помилковим. Так, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року його клопотання про призначення експертизи було задоволено та призначено у справі судово-медичну токсилогічну експертизу. Від оплати вартості експертного дослідження він не відмовлявся, а рахунок на оплату вартості експертизи (реквізити рахунку), всупереч його письмовим вимогам, йому не направлявся та не вручався. Так, після призначення судом першої інстанції експертизи, ОСОБА_1 загалом 6 разів письмово звертався на адресу бюро СМЕ з приводу, зокрема, надання рахунку або реквізитів для оплати вартості експертизи, і на жодне зі своїх звернень відповіді по суті порушених питань не отримав. Постанова суду від 13 лютого 2024 року залишилась не виконана, експертиза не проведена через відсутність оплати за проведення експертизи.У подальшому, суд не розглянув клопотання від 15 жовтня 2024 року, що стосується повторного направлення постанови від 13 лютого 2024 року до виконання. Також захисник вказує, що суд першої інстанції проігнорував клопотання ОСОБА_1 і не дослідив в судовому засіданні наявний у матеріалах справи та поданий поліцією разом з протоколом відеозапис з боді-камер поліцейських. Натомість безпідставно вказав в мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 06 листопада 2024 року, що вина підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами. Фактично, єдиними способом спростування поданого суду працівниками поліції Висновку щодо результатів медичного огляду, складеного 08 грудня 2023 року для ОСОБА_1 є проведення незалежної судово-медичної токсикологічної експертизи, яка була призначена судом, але постанова суду не була виконана з вини органу, якому доручено проведення експертизи. Водночас, на думку апелянта, суд першої інстанції не надав оцінки причині невиконання постанови суду і не встановив, з чиєї вини не проведена оплата експертизи. Також захисник зазначив, що на обліку у лікаря-нарколога ОСОБА_1 не перебуває, наркотичні засоби та/або психотропні речовини не вживає. На поданому працівниками поліції відеозаписі з боді-камери вбачається, що у спілкуванні з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 02 грудня 2023 року поводив себе тактовно, цілком адекватно і будь-яких об`єктивних ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння у нього не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02 грудня 2023 року о 21 год. 50 хв. в м. Києві по проспекту Берестейський, 117, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога №006300. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку 18.

Отже, ОСОБА_1 обвинувачується в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 грудня 2023 року, на підставі проведеного дослідження 02 грудня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного (канабіноїди (марихуана)) сп`яніння (а.с. 3).

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Заперечуючи свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, у місцевому суді ОСОБА_1 просив суд призначити судову-медичну токсикологічну експертизу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року вказане клопотання було задоволено, призначено судову-медичну токсикологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с. 21-22).

Разом із тим, у зв`язку з ненадходженням оплати за виконання призначеної експертизи, справа була повернута до місцевого суду без виконання постанови від 13 лютого 2024 року на підставі листа від 05 серпня 2024 року №050-22/1590 (а.с. 24).

Надалі ОСОБА_1 звертався до суду із клопотаннями про повторне призначення експертного дослідження (а.с. 30-34, 58-60), до яких долучав копії листів, з яких вбачається, що він звертався до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи з приводу, зокрема, надання рахунку або реквізитів для оплати вартості експертизи листом від 07 травня 2024 року (а.с. 37), від 03 червня 2024 року (а.с. 41-42), від 17 липня 2024 року (а.с. 43-44), від 28 вересня 2024 року (а.с. 48-49), від 31 жовтня 2024 року (а.с. 62), від 04 листопада 2024 року (а.с. 63).

Листом від 13 травня 2024 року №01/1093 Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи повідомило ОСОБА_1 про вартість експертизи та те, що відповідний лист направлявся до Святошинського районного суду м. Києва за вихідним №050-9/105 від 02 травня 2025 року (а.с. 38-39).

Натомість, не дивлячись на письмові звернення ОСОБА_1 до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи з приводу надання рахунку або реквізитів для оплати вартості експертизи, такі дані йому не були надані. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

В матеріалах справи відсутній лист № 050-9/105 від 02 травня 2025 року на який посилалось Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи в своєму листі від 13 травня 2024 року №01/1093.

Приймаючи оскаржувану постанову, місцевий суд, також виходив з того, що постанова суду від 13 лютого 2024 року залишилась не виконана, експертиза не проведена через відсутність оплати за проведення експертизи, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 грудня 2023 року.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що рахунок на оплату вартості експертизи ОСОБА_1 експертною установою чи судом не направлявся, не дивлячись на його численні звернення.

За змістом ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що право, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, подавати суду докази та заявляти клопотання, доводячи свою не винність, порушено місцевим судом, який призначивши у справі експертизу, не забезпечив можливість її проведення.

Отже, поновлюючи порушені права ОСОБА_1 апеляційний суд, за клопотанням останнього, постановою від 20 січня 2025 року призначив судово-медичну токсикологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Згідно висновку експерта № 052-7-2025 від 10 березня 2025 року, у результаті проведення судово-медичної (токсикологічної) експертизи біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 , яке було відібрано 02 грудня 2023 року, знайдено кофеїн, метаболіти нікотину (нікотин, гідроксикотинін), не знайдено наркотичні та психотропні речовини, в тому числі 11-нор-9-карбокси-дельта-9-тетрагідроканабінол - метаболіт тетрагідроканнабінолу - основного активного компоненту марихуани (а.с. 117-123).

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 02 грудня 2023 року о 21 год. 50 хв. в м. Києві по проспекту Берестейський, 117 під час керування транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Зазначене свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що має наслідком відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення загалом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Остапенка Андрія Ігоровича задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 рокускасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв