Провадження № 3/761/3103/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 259931, вбачається, що 01.03.2025 року о 22 год. 34 хв., в м. Києві по бульвару Т. Шевченка, 13, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнала, зазначила, що вона не керувала транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , а сіла водійське місце вже після зупинки транспортного засобу співробітниками патрульної поліції, про що вони мали знати. Водієм же транспортного засобу була ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що вона була водієм транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 її пасажиром.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис події, картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 . Так, на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи, зображений припаркований транспортний засіб, на водійському сидінні якого знаходиться ОСОБА_1 .

Вказана особа стверджує, що вона сіла на пасажирське сидіння, після зупинки транспортного засобу співробітниками патрульної поліції.

Вказану версію подій підтверджує свідок ОСОБА_2 , яка зазначає, що саме вона керувала транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 .

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

До відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнута особа, яка є водієм. Водій - це особа, яка керує транспортним засобом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не здійснювала керування транспортним засобом.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно, уповноваженим особам необхідно дотримуватись правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст. 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України ( 254к/96-ВР ) обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази, що остання керувала транспортним засобом, а отже ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях особи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 9, 130, 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бугіль В.В.