1Справа № 335/2595/25 3-зв/335/4/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В. , за участю секретаря судового засіданні Корсунової Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєва М.М. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєва М.М. перебуває справа №335/2595/25 (провадження №3/335/913/2025) відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

03.04.2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Мінаєва М.М..

Заява мотивована тим, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді Мінаєва М.М. при розгляді вказаної справи з наступних підстав.

Так, у продовж 2001-2004 років заявник та головуючий суддя в даній справі, Мінаєв М.М., навчалися разом в аспірантурі Запорізького державного університету. Крім того, заявник та суддя Мінаєв М.М. здійснили захист дисертацій в одному й тому ж вищому навчальному закладі Академії адвокатури України на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук. Захист відбувався на засіданнях однієї і тієї ж спеціалізованої вченої ради К-26.122.01.. Інформація про захист наявна в публічному доступі.

Оскільки в аспірантурі паралельно навчається відносно невелика кількість здобувачів, то фактично всі аспіранти одного року навчання, що навчаються в одному і тому ж закладі освіти, знайомі між собою. Ця обставина може викликати у стороннього спостерігача сумнів у об`єктивності та неупередженості судді, який розглядає справу щодо особи, з якою вони разом навчалися в аспірантурі. Заявник вважає, що для уникнення таких сумнівів та забезпечення довіри до судової влади в Україні, для забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи, існують підстави для відводу головуючого судді в цій справі на підставі п.4 ст.1 ст.75 КПК України.

Враховуючи вищевикладене заявник просить відвести суддю Мінаєва М.М. від розгляду справи №335/2595/25 та передати справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.04.2025 справу за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Мінаєва М.М. у справі №335/2595/25 передано судді Воробйову А.В..

В судовому засідання заявник та його представник заяву про відвід судді підтримали та наполягали на її задоволенні. Прокурор також вважала наявність підстав для відводу судді Мінаєва М.М. від розгляду вищезазначеної справи з метою уникнення сумнівів щодо неупередженості судді у зв`язку з наявності вищезазначених обставин.

Заслухавши доводи учасників, перевіривши наявні матеріалів та доводи, викладені в заяві про відвід, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 вищевказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Викладене кореспондується з частиною першою статті шостої Європейської Конвенції з прав людини, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Отже, право на справедливий суд є однією з фундаментальних засад судочинства. В свою чергу, одним із важливих засобів реалізації цього права є інститут відводу.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок вирішення питання про відвід судді.

В той же час, згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй практиці, серед іншого в рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engeland Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Відповідно до існуючої практики Європейського Суду з прав людини, зокрема проти України, розгляд справ про адміністративні правопорушення підпадає під гарантії статті 6 Конвенції у кримінальній сфері. Наведене пояснюється як каральною природою положень КУпАП, так і суворістю санкцій в окремих випадках.

Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.

У рішенні Ради суддів України №34 від 08 червня 2017 року зазначено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

З урахуванням викладеного, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Мінаєва М.М. підлягає розгляду, при цьому слід керуватися нормами Кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Як встановлення суддею, у своїй письмовій позиції щодо заявленого відводу суддя Мінаєв М.М. підтвердив обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про відвід, щодо спільного навчання, а також те, що на цьому ґрунті суддя зберігає з ним знайомство і добрі стосунки.

Обставини, на які посилаються Шалдирван П.В. у заяві про відвід та суддя Мінаєв М.М. у письмовій позиції щодо заявленого відводу, можуть викликати як у учасників процесу так і у стороннього спостерігача обґрунтований сумнів у неупередженості судді Мінаєва М.М. при розгляді вищевказаної справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, задля забезпечення права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на справедливий суд, та з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості складу суду у вказаній справі, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Мінаєву М.М. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.1 КУпАП, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.75, 80, 81, 82 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєва М.М. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення №335/2595/25 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП передати до канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Воробйов