СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5838/25
пр. № 3/759/2677/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 за ч.5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №264250 від 06.03.2025 р. ОСОБА_1 06.03.2025 р. о 22:10 год. у м.Києві по просп.Леся Курбаса, 2ж, керуючи транспортним засобом «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив поворот на АЗС «ОККО», не надавши перевагу водієві електросамокату ОСОБА_2 , чим спричинив аварійну ситуацію та змусив різко загальмувати та змінити напрямок руху, внаслідок чого відбулося падіння водія з електросамокату, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Вказує, що не помітив водія електросамокату, тому що останній рухався на високій швидкості та без світловідбивачів. Вимог правил дорожнього руху не порушував.

Потерпілий ОСОБА_3 на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Ч.5 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" від 09.06.2011 р. заява N 16347/02 та Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 р. заява N 36673/04).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 5 ст. 122 КУпАП, так як працівниками поліції не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо порушення ПДР, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші свідки, окрім учасників цієї ДТП, а також поняті, які можуть підтвердити або спростувати факт, що ОСОБА_1 своїми діями створив аварійну обстановку.

На підтвердження доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №264250 від 06.03.2025 р., до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з яких неможливо дійти переконливого висновку про порушення ОСОБА_1 ПДР.

Із доказів, що долучені до матеріалів адміністративної справи суд не може встановити факт вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останнього, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Карелін проти Росії" (20 вересня 2016 року, заява N 926/08) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП відсутні докази які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій, які знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням адміністративного правопорушення, а тому згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 289, 290 КпАП України.

Суддя І.Ю. Єросова