Справа№464/403/25
пр.№ 3/464/596/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.51 ч.4 КУАП,

установила:

У провадженні суду знаходиться дана справа.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 023246, складеним 08.12.24., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ставиться у провину вчинення 08 грудня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 ч.4 КУАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився і не був доставлений органами Нацполіції, які на виконання постанови суду про привід такого направити відомості про перебування останнього в Рівненській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» у зв`язку із застосуванням ухвалою суду від 29.10.2024. примусових заходів медичсного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом у зв`язку із його неосудністю.

Розглядаючи відповідну справу, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.17 КУАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану ст.20 КУАП.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховним Судом у справі № 130/2612/17 у постанові від 19 листопада 2019 року сформульовано правову позицію про те, що неосудною визнається така особа, яка під час вчинення діяння не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Висновок про неосудність особи у конкретній справі суд робить, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи (постанова Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 755/5059/19).

Так, під час розгляду указанного протоколу встановлено, що Сихівським районним судом м.Львова розглядалось кримінальне провадження № 464/6965/24 стосовно ОСОБА_1 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у ході якого встановлено наступне.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1302 від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 у даний час страждає хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом змішаного типу, континуального (безперервнрного) перебігу із наростанням емоційно- вольвого дефекту особистості. Не меже усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_1 також страждав хронічним психічним захворюванням шизоафективним розладом змішаного типу, континуального (безперервного) перебігу із наростанням емційно- вольового дефекту особистості і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_1 потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації у спеціальний психіатричний заклад із звичайним наглядом. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння знаходився в стані неосудності, в якому перебуває і на даний час, а тому він, відповідно до частини ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності і йому повинні бути призначені примусові заходи медичного характеру.

За наслідками розгляду кримінального провадження судом постановлено ухвалу від 29.10.2024, яка набрала законної сили та згідно з якою застосовано до ОСОБА_1 примусові заходи медичного характеру - госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд не має підстав сумніватися в достовірності висновку експерта та бере такий до уваги, адже судово-психіатричну експертизу проведено у відповідності до положень Закону України «Про судову експертизу» з попередженням експертів про кримінальну відповідальність.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність (п.3 ч.1 ст.247 КУАП).

Наведене свідчить про необхідність закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з неосудністю ОСОБА_1 , який внаслідок захворювання (шизоафективним розладом змішаного типу, континуального (безперервнрного) перебігу із наростанням емоційно- вольвого дефекту особистості)),не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283, 284 КУАП,

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.51 ч.4 КУАП закрити у зв`язку із його неосудністю.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО