1Справа № 335/2151/25 3/335/787/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши об`єднані в одне провадження справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВстановиВ:

06.03.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 252497 від 21.02.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що 20.02.2025 року о 23 год. 20 хв., у м. Запоріжжя по проспекту Соборному, 192, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук та поведінки, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений.

Крім того, 06.03.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 252485 від 21.02.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що 20.02.2025 року о 23 год. 20 хв., у м. Запоріжжя по проспекту Соборному, 192, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, та здійснив наїзд на перешкоду у виді секції забору на розділювальній смузі, чим порушив п. 2.3 «б», п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Крім того, 06.03.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 252490 від 21.02.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що 20.02.2025 року о 23 год. 20 хв., у м. Запоріжжя по проспекту Соборному, 192, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, та здійснив наїзд на перешкоду у виді секції забору на розділювальній смузі, чим порушив п. 2.3 «б», п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб та елемент вуличної шляхової мережі отримали пошкодження.

Постановою від 09.04.2025 вказані справи були об`єднані в одне провадження в порядку ст. 36 КУпАП.

ОСОБА_1 під час судового розгляду справи фактів, викладених у протоколах, не визнав. Пояснив, що ввечері 20.02.2025 він зі своїм товаришем, ОСОБА_2 , відпочивав у гральному клубі. Після закінчення вони домовились, що поїдуть до ОСОБА_1 додому для того, щоб ОСОБА_2 міг взяти гральну приставку, на якій хотів пограти. При цьому, оскільки вже було пізно, вони вирішили, що за кермо належного ОСОБА_1 автомобіля сяде ОСОБА_2 , оскільки до закінчення комендантської години залишалось небагато часу, і він на цьому ж автомобілі встигнув повернутись додому, а наступного дня вони б зустрілись і ОСОБА_2 повернув автомобіль. Погодні умови були складні, йшов сніг, ОСОБА_2 не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль наїхав на паркан на розділювальній смузі. Після ОСОБА_2 зупинив автомобіль за найближчим перехрестям. Оскільки ОСОБА_2 проживає неподалік від місця ДТП, він пішов додому по допомогу. Поки його не було, під`їхали працівники поліції і почали питати, що сталося. Не бажаючи «підставляти» товариша, і не знаючи наслідки свого рішення, ОСОБА_1 не сказав їм, що за кермом був ОСОБА_2 , і дочекався, що протоколи були складені щодо нього. При цьому алкоголю він не вживав, і тому обурився, коли інспектора поліції висловив йому підозру у наявності алкогольного сп`яніння, і відмовився від проходження огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснив суду, що дійсно разом з ОСОБА_1 відпочивав у гральному клубі. Потім вони домовились, що поїдуть до ОСОБА_1 за гральною приставкою, і машину візьме ОСОБА_2 , щоб потім на ній відразу повернутись до себе додому, а наступного ранку повернути. Коли вони поїхали, через погані погодні умови ОСОБА_2 не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль наїхав на паркан на розділювальній смузі. Пошкодження отримали і автомобіль, і паркан. Коли ОСОБА_2 припаркував автомобіль, вони побачили пошкодження автомобіля, в ОСОБА_2 вирішив піти додому по допомогу. Коли він повертався, то на відстані побачив, що біля автомобіля багато поліцейських. Побоюючись притягнення до відповідальності, ОСОБА_2 вирішив не підходити до автомобіля, і повернувся додому.

Від захисника ОСОБА_1 , адвоката Герговського С.П., надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в обґрунтування якого він в судовому засіданні послався на таке.

На думку захисника, матеріали судової справи не містять належних, допустимих та беззаперечних доказів тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому він не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху, і висунута йому вимога поліцейського про проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не була обґрунтованою, і відмова від виконання цієї вимоги не може тягти відповідальність.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інкриміновані йому діяння, суд виходить з такого.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, суб`єктом вказаних адміністративних порушень може бути особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій (п. 1.10 Правил дорожнього руху).

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Як випливає з показань самого ОСОБА_3 , а також свідка ОСОБА_2 , в момент ДТП транспортним засобом Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , керував ОСОБА_2 .

Оцінюючи ці показання з точки зору допустимості і достовірності, суд бере до уваги, що вони не спростовуються доданим до протоколом відеозаписом.

Так, на доданому до протоколі оптичному диску міститься файл із відеозаписом камери відеоспостереження, розташованої над ділянкою проїзної частини поблизу будинку № 192 по проспекту Соборному у м. Запоріжжя. На цьому відеозаписі момент ДТП можна побачити лише в частині того, що видно фари ближнього світу від транспортного засобу, напрям якого свідчить про наїзд на паркан. Однак самого наїду не видно. Далі видно, що транспортний засіб, марку і модель якого важко встановити через відстань і погану якість відеозапису, зупиняється далі по ходу руху за найближчим перехрестям. Однак в подальшому відеозапис не є безперервним, і до того ж, через велику відстань і погану якість відеозапису, неможливо побачити, що саме відбувається навколо цього автомобіля, в тому числі, хто саме був за його кермом.

Інші файли, що містяться на оптичному диску, доданому до протоколу, містяться відеозаписи з боді-камер патрульних поліцейських, як починаються з моменту встановлення обставин і складання протоколів про адміністративні правопорушення. При цьому з розмов між поліцейськими зрозуміло, що їм відомо про факт відсутності прямих доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 , і що те, що він на місці розгляду справи визнає факт керування транспортним засобом, може бути невизнаним в суді достатнім доказом цього факту. Також на вказаних відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, однак явних ознак алкогольного сп`яніння не виявляє, поводиться адекватно, перевірка тремтіння рук залишилась поза кадром. Від проходження огляду відмовився.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Суд змушений констатувати, що факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , за умови заперечення цього факту ним самим, достовірними доказами дійсно не підтверджуються. Показання свідка ОСОБА_2 про те, що автомобілем керував він, доданими до протоколів матеріалами поза розумним сумнівом не спростовуються.

Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень.

За таких обставин, суддя вважає, що при складенні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_4 не зібрано переконливих доказів його вини, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.1, 7, 247, 265, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Мінаєв