Справа № 539/1040/25
Провадження № 3/539/324/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2025 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєва Л.В., розглянувши матеріал Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП - НОМЕР_1 , ФОП, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
УСТАНОВИЛА:
24 січня 2025 року Державною податковою службою України Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі - податковий орган) було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2023 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2023 року (далі перевірка). За результатами перевірки було встановлено порушення абзацу «ґ» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, зі змінами доповненнями, затвердженого наказами Міністерства фінансів України від 26 травня 2020 року №241, від 15 грудня 2020 року N 773, в результаті чого податкові розрахунки за 1-2 квартали 2019 року, 1,3,4 квартали 2020 року, 4 квартал 2021 року, 1-4 квартали 2020 року, 2-4 квартали 2023 року, подано з помилками, а саме: ФОП ОСОБА_1 в податкових розрахунках не відображались суми виплат за придбану продукцію (надані послуги) у фізичних осіб підприємців (ознака доходу 157 дохід, виплачений самозайнятій особі).
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
За результатами перевірки стосовно ОСОБА_1 податковим органом 03 березня 2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення №2030/16-31-24-05(далі - протокол).
05 березня 2025 року протокол надійшов на розгляд до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області та був призначений до розгляду на 20 березня 2025 року.
Судове засідання відкладалося на 04 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.
Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права. Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання.
Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Абзацом «ґ» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП, підтверджується актом перевірки та іншими документами, що містяться в матеріалах справи.
Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
З урахуванням викладеного, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП, доведена.
Як зазначено у частині першій статті 163-4 КУпАП, неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, - тягне за собою попередження або накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності у розмірі від двох до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
З огляду на вищевказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП та вважає за необхідне застосувати до останньої адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 (тридцять чотири) гривні 00 копійок.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 23, 40-1, 163-4, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 (тридцять чотири) гривні 00 копійок.
На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 68 (шістдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Копію постанови направити ОСОБА_1 .
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва