ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1441/25
Провадження № 3/210/686/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2025 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до обставин викладених у протоколі, дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п. 2.5 ПДР України, кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до суду не з`явився, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

Адвокат Гузєв І.Г. подав до суду клопотання про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування свого клопотання зазначає, що працівник поліції зупинив керований ОСОБА_1 транспортний засіб через порушення ПДР та не висловлює жодних підозр щодо наявності у водія ознак сп`яніння і після спілкування з ним дозволяє останньому продовжити рух. Однак, через невеликий проміжок часу працівник поліції наздоганяє транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 і зупиняє його повторно з причини перевірки наявності у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами. Після чого працівник поліції без будь-яких підстав зазначив ОСОБА_1 про необхідність перевірити чи реагують зіниці його очей на світло, на що останній погодився. Працівник поліції вказав, що зіниці очей дійсно реагують, але на його думку вони зменшуються в розмірах не так швидко, а тому він відносить цю обставину до ознак наркотичного сп`яніння. Після зауваження ОСОБА_1 та захисника працівник поліції погодився, що зіниці очей дійсно реагують на світло та зазначив, що йому не подобається колір шкіри обличчя водія, оскільки на його думку він був світліший від кольору шкіри поліцейського, який стояв поруч. Прибувши до медичного закладу, ОСОБА_1 було запропоновано здати сечу для проведення дослідження. На вказану пропозицію ОСОБА_1 вказав, що оскільки в нього дуже тривалий час не загоюється перелом ноги, то він приймає ліки, які мають сечогінний ефект, тому не має можливості здати сечу. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, а навпаки просив, щоб для проведення досліджень у нього відібрали кров, слину або зробили змив з поверхні губ та шкіри. Однак працівник лікарні відмовив ОСОБА_1 про відбирання у нього зазначених вище зразків біологічного матеріалу. Після чого співробітники поліції склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 10.03.2025 року ОСОБА_1 самостійно звернувся до лікарні та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, за наслідками якого у нього не виявлено жодних ознак наркотичного сп`яніння.

Зміст правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_2

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується те, що він 07.03.2025 року о 21:26 год. біля буд. 16 по вул. Степана Тільги керував транспортним засобом Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я відмовився, а саме не пройшов у повному обсязі на що є висновок лікаря нарколога від 07.03.2025 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за п. 2.5 ПДР, за що відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, та також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Статтею ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність: 1) за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 2) під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, 3) за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно з статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Позиція суду за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення:

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ "Гайдашевський проти України" від 06.02.2025р. (CASE OF GAYDASHEVSKYY v. UKRAINE, Application no. 11553/21), Суд в черговий раз констатував, що коли національний суд виконує роль сторони обвинувачення ЄСПЛ постановляє порушення вимоги безсторонності суду.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є лише підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення. Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він охоплює: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. За відсутності хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином.

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи доводи захисту про грубі порушення при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення та безпідставність огляду, судом встановлено, що вони є слушними та заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили , що «водій ОСОБА_1 07.03.2025 року о 21:26 год. біля буд. 16 по вул. Степана Тільги керував транспортним засобом Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я відмовився".

Складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Постанова Верховного суду України від 10.07.2020 року. Справа № 420/647/19).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17).

За загальним правилом не можуть братись до уваги докази, одержані із порушенням порядку, встановленого для їх отримання.

Відповідно до правил, визначених пунктом 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про те, що водій ОСОБА_1 був спочатку зупинений екіпажем працівників поліції нібито за порушення ПДР. Проте працівники поліції не склали протокол чи постанову про адміністративне правопорушення на місці зупинки, та відпустили водія без зауажень.

У подальшому ОСОБА_1 , стоячи біля автомобіля, спілкується з патрульними. Так з першого відеозапису (clip 0), вбачається наступне.

Відеозапис розпочинається з того, що об 21:28:33 поліцейський звертається до ОСОБА_1 : "Колеги підказують, що ваш транспортний засіб або водій може бути причетний до кримінальних правопорушень".

21:31:09 ОСОБА_1 : В чому причина зупинки. - водій даного автомобіля неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

21:33:09 - Ви ж мене зупиняли і відпустили.

21:33:15 (поліцейський) якби я хотів, я би прогсто вас притягнув там. Ми зробили вам зауваження, ви прислухалися і усунули порушення. Я не склав постанову і відпусти, бо це в межах моєї компетенції. Я не вважав це за грубе порушення. Ви усунули порушення і поїхали.

Тобто, після першої зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у нього не було виявлено ознак стану будь-якого сп"яніння, проте в подальшому поліцейські вирішили проїхати за водієм, знову його зупинити, під тим приводом, що водій чи автомобіль причетний до подій інших правопорушень.

У подальшому, поліцейські зазначають, що у ОСОБА_1 наявні ознаки сп"яніння і починають його оглядати - просять показати руки, оглядають зіниці, шкіру тощо.

Згідно із п.6 Розділу 1 Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3, 4 Розділу 2 Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відповідно до п.п.12, 13 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З переглянутого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції та з дотриманням вимог п.2.5 ПДР України одразу на місці зупинки погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, куди був доставлений працівниками поліції.

В медичному закладі ОСОБА_1 також не висловив відмови від проходження огляду, виконуючи всі вимоги лікаря був направлений на відібрання біологічного середовища для дослідження, а саме сечі. Даних про те, що він умисно вчинив буд-які дії, які перешкодили йому здати зразки біологічного середовища у ході провадження у справі не встановлено.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що не може здати сечу для дослідження та просив, щоб для проведення досліджень у нього відібрали кров, слину або зробили змив з поверхні губ та шкіри, на що отримав відмову через відсутність у медичному закладі можливості дослідження інших, окрім сечі, біологічних матеріалів.

Всупереч п.13 розділу ІІІ Інструкції у ОСОБА_1 не було відібрано на дослідження іншого біоматеріалу, як то слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, або крові.

Згідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Порядок дій працівників поліції при складанні адміністративних матеріалів визначений також в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрована в Мінюсті 10.11.2015 року під №1408/27853 (далі - Інструкція №1395).

Розділ 10 Інструкції №1395 передбачає особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП. Так, у п.п. 1, 3, 4, 5, 6 цього Розділу визначено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами). У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і умови та можливість проходження огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення, повідомлення цих ознак особі.

Відмова особи від проходження огляду на стані сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Із переглянутого відеозапису, судом встановлено, що ним не підтверджено поза розумним сумнівом факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 поводив себе адекватно, відповідно до виниклої ситуації, реагував на вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання. При перевірці зіниць очей ОСОБА_1 працівник поліції не міг визначитися чи достатньо швидко реагують зіниці очей ОСОБА_1 , після чого сам наголошує, що дійсно зіниці реагують на світло. Для перевірки тремтіння пальців рук ОСОБА_1 , працівник поліції попросив останнього виставити руки вперед. Згодом інспектор сказав ОСОБА_1 , що тремтіння пальців рук відсутнє, але можливе не сильно виражене тремтіння пальців рук через погоду. При перевірці блідості шкірного покриву ОСОБА_1 інспектор у темний час доби почав порівнювати його шкірний покрив зі шкірним покривом іншого інспектора.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що зазначення працівниками поліції таких ознак в протоколі само по собі не може свідчить про їх наявність.

Крім того, з наданого суду висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських засобів від 07.03.2025 року за № 386 вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а не пройшов його у повному обсязі.

Та обставина, що за час перебування в медичному закладі на освідуванні у ОСОБА_1 не були взяті зразки слини, крові, тобто відмінного від сечі біологічного матеріалу, що передбачено Інструкцією, враховуючи його згоду на їх надання, не свідчить про відмову від огляду або не проходження такого огляду не в повному обсязі..

ОСОБА_1 доводячи свою невинуватість, будучи не згодним з обставинами на місці зупинки транспортного засобу, сам особисто звернувся до медичного для проходження медичного огляду. Після проходження такого огляду лікар встановив відсутність у нього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, про що складено відповідний висновок, який він подав до суду.

Такі документи суд вважає цілком належними і допустимими доказами у справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони повністю підтверджують позицію захисту.

Зважаючи на встановлені вище обставини суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Беручи до уваги вищевикладене, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення є відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Провадження у такій справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна