ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/945/25 Справа № 933/20/25 Суддя у 1-й інстанції - Попович І.А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Сербіної І.В.,

за участю захисника адвоката Трофімчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника адвоката Трофімчука В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.Стягнуто судовий збір у сумі 605.60 грн, -

в с т а н о в и л а:

постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 06.01.2025 року, о 21:57 год., в с. Петрівка Друга, по вул. Центральній, поблизу буд. 81, Краматорського району Донецької області, керував автомобілем марки ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотестер 6810, під відеозапис на нагрудну камеру № 14. Відповідно до тесту № 1325 проведеному 06.01.2025 року о 22:10 год., результат огляду позитивний, та склав 0,58 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

На зазначену постанову захисником адвокатом Трофімчуком В.В., діючим в інтересах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП України, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАПщодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку вказує, що захисником адвокатом Трофімчуком В.В. апеляційну скаргу на зазначену постанову від 06.02.2025 року подано 09.02.2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. Постановою апеляційного суду від 04.03.2025 року, апеляційну скаргу захисника повернуто, через ненадання повноважень адвоката.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, захисником адвокатом Трофімчуком В.В. вперше апеляційну скаргу на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року подано в строки передбачені КУпАП, яка надійшла до апеляційного суду 28.02.2025 року, постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2025 року, апеляційну скаргу повернуто захиснику через відсутність повноважень на подання апеляційної скарги. Вдруге, з дотриманням вимог КУпАП на подачу апеляційної скарги, захисника адвокат Трофімчук В.В. подав апеляційну скаргу 05.03.2025 року.

На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 .

На обґрунтування апеляційних вимог захисник адвокат Трофімчук В.В. зазначає, що відповідно до протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, разом з цим, протокол не містить посилання на ознаки такого сп`яніння, що суперечить вимогам Інструкції.

Зазначає, що у протоколі відсутні вказівки про приєднання до протоколу акту огляду, крім того, акт огляду не містить дати його складання, матеріали відеозапису не містять даних, що ОСОБА_1 ознайомився із вказаним актом огляду. Крім того, в порушення вимог Інструкції, ОСОБА_1 , копія акту огляду не вручалась. Чим не дотримано порядок проведення огляду.

Звертає увагу, що відеозапис поліцейських не містить даних, що поліцейські наголошували ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння. На відеозаписі не вбачається у ОСОБА_1 тих ознак, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, матеріали провадження не містять доказів правомірності дій працівників поліції щодо ініціювання огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує, що працівник поліції викривив можливість ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та не роз`яснив, що у разі відмови проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, водій може пройти огляд у медичному закладі.

Також звертає увагу, що в протоколі мається відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, однак відповідно до відеозапису, права останньому не роз`яснювались.

Наголошує, що протокол містить склад двох правопорушень, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмова ід проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що не відповідає нормам ст. 256 КУпАП.

Вказує, що суд безпідставно послався як на доказ вини, на відеозапис поліцейських, оскільки він є недопустимим доказом, оскільки відсутні відомості, що він доданий до протоколу, відеозапис має ознаки корегування, має фрагментальний характер, що не дає відслідити послідовність та характер подій. Також зазначає, що відеозапис поданий не в оригіналі та не в електронній копії, на яку накладений ЕЦП посадової особи.

Наголошує, що жоден наданий доказ не підтверджує факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомили причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисника адвоката Трофімчука В.В., який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 06.02.2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії ЕПР1 № 214457 від 06.01.2025 року;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківка до нього, відповідно до яких 06.01.2025 року, о 22:10 год., проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Результат тесту склав 0,58 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його підпис у відповідній графі акту.

довідкою відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області, та копії посвідчення водія, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 16.06.2012 року, та до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, в період часу з 06.01.2024 по 06.01.2025 року, не притягувався.

Також місцевим судом повно та всебічно досліджено відеозапис поліцейських, долучений до протоколу та який складається з 5 файлів:

- файл "CAM-014__0027 (21:55-22:05 год.)" містить відомості про те, що у темну пору доби на звуковий сигнал службового автомобіля працівників поліції на узбіччі зупиняється автомобіль, до якого підходить працівник поліції, представляється як ОСОБА_2 , та на його запитання водій відповідає, що документи має, але перепустки, щоб рухатись у комендантську годину він не має, він везе хлопця на роботу. Водій представляється як ОСОБА_1 , він є місцевим мешканцем, та надає працівнику поліції документи. Водій, разом з поліцейськими, сідають до службового автомобіля. На запитання поліцейського: "Що вживав, тільки чесно?, водій відповідає: "Трохи пива". Поліцейський запитує: "А продувати Драгер будете?, на що водій, у свою чергу, запитує: "А у Вас камера працює, чи ні?". Поліцейський попереджає водія, що згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» ведеться відео фіксація. На запитання поліцейського, водій відповідає, що він від них не тікав, просто калюжі обминав. Водій запитує у поліцейських, чи можна "без камер?, на що працівник поліції ще раз попереджає, що згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» ведеться відео фіксація. ОСОБА_1 називає свої анкетні дані, номер телефону, що працює в «Екопроді» трактористом. Працівник поліції перевіряє водія через базу. На запитання поліцейського, водій відповідає, що їде із друзями до військових, та запитує у поліцейського, чи можна "якось домовитись", бо він не хоче ніяких проблем: суд та таке інше, "будь ласка, прошу "по-чєловєчески", та, водій говорить працівнику поліції, що у нього є 10000,00 грн. Поліцейський пояснює ОСОБА_1 , що це є кримінальна відповідальність. На що водій відповідає, що він «зараз ставить машину, та більше їздити не буде", та просить поліцейського поговорити зі своїм напарником. На що поліцейський відповідає, що тут уже потрібно ст. 369 КК України. Працівник поліції запитує у водія, чи буде він продувати алкотестер Драгер 6810 на місці, для встановлення стану сп`яніння, чи проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку, тобто, є два варіанти: продути на місці, проїхати у медичний огляд, можна відмовитись, це ваше право;

- файл "CAM-014__0028 (22:05-22:15 год.)" містить відомості, щодо продовження подій, працівник поліції перевіряє водія через базу (водій просить вийти поліцейського з машини, перекурити, просить домовитись). Поліцейський запитує, чи буде водій на місці продувати, на що той відповідає, "можна хвилинку, можна Вас на пару хвилин?". Поліцейський запитує, чи буде ОСОБА_3 продувати алкотестер Драгер, на що той відповідає:"Мужики, ну давайте договорімося, будь ласка", на що працівник поліції ще раз попереджає, що згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» ведеться відеозапис, та говорить, що це є кримінальна відповідальність, на що ОСОБА_1 погоджується, та відповідає: "Ну, давайте продую". На запитання поліцейського, водій ще раз говорить:"Давайте продую". На запитання поліцейського, водій відповідає, що близько години тому, вжив 3 банки пива, об`ємом по 0,5 л., що він офіційно працював, але після цього випадку вже не буде працювати. Водій говорить до поліцейського, що це перший та останній раз, на що поліцейський говорить, або водій продуває, або відмовляється ( ОСОБА_3 знову висловлює пропозицію домовитися). Поліцейський говорить до водія, що "попався, будь добрий відповідай, або продуваємо або відмовляємось, це ваше право". На запитання водія, поліцейський відповідає, якщо відмовились, пишеться протокол, та чи буде позбавлення посвідчення, це вирішує суд. На що водій просить: "можна без суду? Будь ласка, давайте залишимось людьми, це перший та останній раз". Поліцейський відповідає, що ОСОБА_3 уже попадався, нічого його не вчить, та є два шляхи: або продуває або відмовляється. Водій погоджується продувати, та іде підготовка та продуття газоаналізатора Драгер 6810. Поліцейський озвучує результат 0,58‰, який видно на екрані, та говорить до водія, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки перевищена допустима доза проміле алкоголю майже втричі, при нормі 0,20‰, та відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП за те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Водій говорить, що у нього немає категорії "С". Іде підготовка до складання протоколу про адміністративне правопорушення та документів до нього;

- файл "CAM-014__0029 (22:15-22:25 год.)" " містить відомості про продовження подій із складання адміністративних матеріалів, перевіряють через базу водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_1 . Водій ставить підписи у роздруківці Драгера на стан сп`яніння, та відповідає, що пояснення давати не буде;

- файл "CAM-014__0030 (22:25-22:32 год.)" " містить відомості про продовження подій із складання адміністративних матеріалів. Продовжують перевіряти факт отримання ОСОБА_1 водійського посвідчення, та відео переривається для складання матеріалів;

- файл "CAM-014__0031 (23:15-23:22 год.)" містить відомості про те, що працівник поліції оголошує водієві зміст протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, поліцейський повідомив водія про ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, та що справа буде розглядатися в Олександрівському районному суді. Водій ставить підписи у відповідних графах протоколу, та пише пояснення у протоколі: «Випив пляшку пива, і вів, керував авто. Вину визнаю». Працівник поліції вилучає посвідчення водія, та надає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, та копію даного протоколу про адміністративне правопорушення.

У апеляційного суду не виникає сумніву щодо допустимості та належності запису поліцейських, оскільки на відео логічно та послідовно викладені всі фактичні обставини. Відсутність на відеозаписі деяких обставин, не впливає на допустимість та належність відеозапису, як доказу, оскільки зафіксовані відомості містять усі необхідні елементи, які мають значення для встановлення істини у справі. Крім того, сам ОСОБА_1 та його захисник в апеляційній скарзі не заперечують істинності відтворених на відеозаписі обставин.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вказаної норми вказує, що відеозапис поліцейських є невід`ємною частиною протоколу, оскільки містить обов`язок долучення відеозапису, а тому не потребує окремого засвідчення ЕЦП та обов`язкової вказівки в відомостях, що додаються.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, та факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, тобто керування транспортними засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не заперечується ним самим під часспілкування із поліцейськими та в поданій апеляційний скарзі захисника.

Факт керування транспортним засобом, підтверджується відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, автомобіль патрульної поліції, у період дії комендантської години слідує за автомобілем ВАЗ 210994-20, після надання звукового сигналу, автомобіль зупиняється, на відеореєстратор чітко видно номерні знаки НОМЕР_1 , інших автомобілів на дорозі не вбачається, після зупинки, з водійського місця вийшов чоловік, який представився ОСОБА_1 , на запитання поліцейського відповів, що немає перепустки для руху в комендантську годину та він везе хлопців на роботу.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджений сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на правомірність зупинки трансопртного засобу, у зв`язку із рухом в період комендантської години, зокрема заборона в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям певного населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний (надзвичайний) стан.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає два склади адміністративного правопорушення, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, лише у випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими зазначаються виявлені ознаки сп`яніння у водія. В даному випадку, ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено позитивний результат, тобто перевищення майже в три рази, допустимої норми наявності алкоголю в крові. В такому разі, щодо водія складено протокол саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий стан встановлений поза розумним сумнівом, а тому зазначення в протоколі виявлених у ОСОБА_1 ознак сп`яніння є зайвим. Також відсутність фіксування на відео поліцейських, оголошення водію ознак сп`яніння, не спростовує перебування останнього в такому стані, що є порушенням п.2,9а ПДР України та в даному випадку не вказує на порушення порядку проведення огляду.

Невідповідність виявлених ознак сп`яніння, які викладені в акті огляду фактичним обставинам, як про це зазначає захисник, не впливає на доведеність вини особи, оскільки встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП та Інструкції щодо огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення таких ознак можливе під час спілкування із водієм за особистою думкою поліцейського, що в подальшому є підставою для проходження огляду задля підтвердження або спростування перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, що в даному випадку підтверджено результатами огляду ОСОБА_1 .

Доводи захисника про невручення акту огляду ОСОБА_1 не є таким суттєвим порушенням вимог Інструкції, які тягнуть за собою визнання доказу недопустимим, оскільки жодним чином не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та відсутні підстави для визнання його недопустимим.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и л а :

клопотання захисника адвоката Трофімчука В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника адвоката Трофімчука В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського Апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА