ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/102/25 Справа № 193/1434/24 Суддя у 1-й інстанції - Томинець О. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Кривий Ріг

17.03.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривий Ріг при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу захисника Желдакова Я.І. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) Желдакова Я.І.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Желдаковим Я.І., який в апеляційній скарзі:

- не погодився із оскаржуваною постановою, оскільки відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознакою повторності, бази даних МВС використовуються для внесення до них відповідних даних, а не для підтвердження повторності вчинення адміністративного правопорушення;

- вказує, що повторність вчинення правопорушення підтверджується довідкою про повторність правопорушення, проте долучена до матеріалів справи довідка не містить жодної інформації про дату вчинення попереднього правопорушення, та відсутні відомості, що вказаний документ дійсно, є довідкою;

- наголошує, що до матеріалів справи не долучено копії постанови про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, проте суд першої інстанції самостійно здобув інформаціє з ЄДРСР, тобто вдався до збирання доказів всупереч вимогам ст. 255 КУпАП, чим перебрав на себе функцію обвинувачення;

- вказує, що на момент розгляду апеляційної скарги минули строки передбачені ст. 38 КУпАП, та стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не підлягає накладенню на ОСОБА_1

- прохає, оскаржувану постанову скасувати провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи сторони захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 28.07.2024р. о 11:40год., на 45 км. автодороги Н-11, що на території Софіївської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, всупереч вимог п. 2.1«а» ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024, повторно протягом року (відповідно до постанови №ЕНА2523144 від 02.07.2024) керував транспортним засобом "Mazda 6", д/н НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення від 28.07.2024р., серії ЕПР1 №104993, у якому наведені фактичні обставини справи, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у графі пояснення ОСОБА_1 особисто зазначено, «керував за необхідністю» (а.с.1);

- відеозапис з місця події, здійсненого з бодікамери працівників поліції, яким підтверджується, що на відео файлу clip-0 зафіксовано зупинку автомобіля "Mazda 6", д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за перевищення швидкості руху (а.с.3);

- довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 , наявна повторність, вчинення попередніх адміністративних правопорушень та рішень судів, яка надається на картках обліку адміністративного правопорушення (а.с.4);

- картку обліку адміністративного правопорушення сформовану з ІІПС «Армор», якою підтверджується, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КпАП України за постановою інспектора УПП в Миколаївській області від 02.07.2024 за №ЕНА 2523144, за якою на нього вперше на протязі року за керування автомобілем будучи позбавленим права керування транспортним засобом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400грн. Штраф сплачено повністю 05.07.2024 (а.с.4).

Крім того суд першої інстанції дослідив відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та встановив в діях ОСОБА_1 повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд першої інстанції дослідив заперечення сторони захисту, що вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відбулося в умовах крайньої необхідності не заслуговують на увагу, та не прийняв їх до уваги, оскільки захисником не надано жодних доказів, що ОСОБА_1 того дня сів за кермо автомобіля саме для того, щоб відвезти до лікарні хвору дитину. Натомість на відеозапису ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що він разом зі своєю сім`єю та речами переїжджав з м. Запоріжжя на тимчасове проживання до м. Миколаєва, в автомобілі у дитини погіршилося самопочуття, а йому, як військовослужбовцю, дозволено керувати автомобілем без посвідчення водія.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у день події не виконував своїх обов`язків військовослужбовця, перебував у цивільному одязі у власному автомобілі, й на тому ж відео відсутні будь-які обставини, які могли б вказувати, що він керував автомобілем саме для усунення реальної небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що наявними в матеріалах доказами беззаперечно підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та відсутності при ньому водійського посвідчення, яке не було пред`явлено на вимогу працівників поліції, правопорушення вчинено повторно протягом року. Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що він не погоджується із оскаржуваною постановою, оскільки відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознакою повторності, бази даних МВС використовуються для внесення до них відповідних даних, а не для підтвердження повторності вчинення адміністративного правопорушення, є неспроможними, оскільки використання відомостей, які занесені до відповідних баз даних, у тому числі і до тих, які формуються працівниками поліції, не суперечать вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки містять відомості, які підлягають з`ясуванню відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що повторність вчинення правопорушення підтверджується довідкою про повторність правопорушення, проте долучена до матеріалів справи довідка не містить жодної інформації про дату вчинення попереднього правопорушення, та відсутні відомості, що вказаний документ дійсно є довідкою, також не мають під собою підґрунтя, оскільки наведена у вказаній довідці інформація не була спростована стороною захисту, яка не обмежена у праві збирання та надання доказів на свою користь, обмежившись лише запереченням змісту довідки, в якій наведено інформацію про попередні адміністративні правопорушення ОСОБА_1 та накладені стягнення, та зокрема відображено відомості, зо за адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП за постановою ЕНА № 2523144 від 02.07.2024р. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 20400грн., який сплачено 05.07.2024р.. Наведені відомості стороною захисту не спростовані.

З аналогічних підстав є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника, що до матеріалів справи не долучено копії постанови про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, проте суд першої інстанції самостійно здобув інформацію з ЄДРСР, тобто вдався до збирання доказів всупереч вимогам ст. 255 КУпАП, чим перебрав на себе функцію обвинувачення.

Щодо посилання захисника на самостійне збирання доказів судом, до на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції було належним чином виконано вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки суд першої інстанції перевірив всі обставини, та при цьому ним могли бути встановлені також підстави і на користь ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги , що на момент розгляду апеляційної скарги минули строки передбачені ст. 38 КУпАП, та стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не підлягає накладенню на ОСОБА_1 , є також безпідставними, оскільки вимоги ст. 38 КУпАП підлягають застосуванню у справах до прийняття рішення про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП є безпідставними та не підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції є законним та обґрунтованим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Желдакова Ярослава Ігоровича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років - залишити без задоволення.

Постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя