Справа № 447/2413/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А. П.
Провадження № 33/811/175/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної від02 квітня 2025 рокуповідальності ОСОБА_1 адвоката Карпінської О.Б, розглянувши апеляційну особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Відповідно до постанови, 17.08.2024 о 21:21 год. в с. Стільсько по вул. Шевченка 1, Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA CERATO», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року щодо нього та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд в порушення законодавчих вимог не забезпечив повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи у їх сукупності.

Наголошує, що мала місце невідповідність складу адміністративного правопорушення у протоколі фактичним обставинам події. Стверджує, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а отже і не був зобов`язаний виконувати вимоги п.2.5 ПДР України. Звертає увагу га те, що жодним доказом не встановлено та не підтверджено висновки, відображені у протоколі, оскільки працівником патрульної поліції не було названо ознак алкогольного сп`яніння, що були наявними у ОСОБА_2 , що вже само по собі є порушенням п.4 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція).

Звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який долучений до матеріалів справи та досліджений судом першої інстанції є недопустимим доказом, оскільки не вівся безперервно.

Заслухавши пояснення адвоката Карпінської О.Б. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП суд першої інстанції послався на дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 917027 від 17 серпня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.08.2024; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 17.08.2024, відеозаписом, який долучений до матеріалів справи.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 8,12 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним. При апеляційному розгляді встановлено порушення працівниками патрульної поліції згаданих законодавчих вимог.

Так, із матеріалів справи, а саме із протоколу про адміністративне правопорушення серії про адміністративне правопорушення серії ААД № 917027 від 17 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, при апеляційному розгляді представник ОСОБА_1 адвокат Карпінська О.Б. суду пояснила, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і у медичному закладі не відмовлявся, однак чітко не зрозумів, що мав можливість пройти такий огляд як на місці так і у медичному закладі, хотів поїхати у медичний заклад, оскільки приладу «Драгер» не довіряв, проте, всупереч законодавчих вимог, працівники поліції не забезпечили можливість проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 взагалі не зрозумів, наслідків відмови від проходження огляду, оскільки працівники патрульної поліції йому згадане не пояснили, а одразу почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог п.3 Розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 917027 від 17 серпня 2024 року вказано такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів.

Апеляційний суд ставить під обґрунтований сумнів ознаки алкогольного сп`яніння, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 917027 від 17 серпня 2024 року вбачається, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Із оглянутого апеляційним судом відеозаписом події вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці, наголошував, що він вживав ліки від серця. Згадане підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до п.2 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки».

Всупереч згаданих вимог Інструкції, із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що такий, є уривчастий, не відтворює повністю обставини події, є не послідовним, не зрозумілим та не фіксує усіх обставини події у їх об`єктивному взаємозв`язку, а отже не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

При апеляційному розгляді також встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, роз`яснення при складенні протоколу ОСОБА_1 його і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, відмови ОСОБА_1 від підпису протоколу та відповідного запису про це в протоколі.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ