Справа № 740/1113/25
Провадження № 3/740/487/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіди О.В., при секретарі Дьоміній Н. А., розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшли для розгляду адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (справа № 740/1114/25, провадження № 3/740/488/25) та ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 740/1113/25, провадження № 3/740/487/25).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Ураховуючи вказані правові норми, вважаю, що зазначені справи повинні бути об`єднані в одне провадження та за результатами їх розгляду прийняте одне рішення. Об`єднаній справі необхідно присвоїти номер № 740/1113/25, провадження № 3/740/487/25.

Згідно з протоколом серії ЕПР 1 № 260014 від 02.03.2025, 01.03.2025 о 21:59:00 м. Ніжин, вул. Борзнянський Шлях водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом VIPER-ZS200N, н. з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та спецсигналу, чим порушив п. 2.4. ПДР Невиконання водіями вимог про зупинку. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ЕРП 1 №259936 від 01.03.2025, 01.03.2025 21:59:00 м. Ніжин вул. Борзняський Шлях водій ОСОБА_1 керував мотоциклом VIPER-ZS200N, н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер під запис на бодікамеру. Результат огляду позитивний 0,79 проміле чим порушив п. 2.9 а ПДР керування ТЗ особами в стані ал., нарк. чи ін. сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день час і місце розгляду повідомлений належним чином. Із письмовими поясненнями ОСОБА_1 до суду не звертався.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, у судовому засіданні не є обов`язковою, а тому судом визнано можливим проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, які були додані до протоколу, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису та інше.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Частина 1 статті 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу (формальний склад), умисна форма вини.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил.

Згідно з п. 8.9 ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідальність за ст.130 КУпАП за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні досліджено матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зокрема, оглянуто відео, долучене до протоколів.

Судом установлено, що у протоколах зазначено технічний засіб відеозапису бодікамера М505, відеореєстратор, проте не вказано модель, серійний номер. У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів не вказано номер приладу та номер тесту.

Крім того, до протоколу додано 8 відеозаписів, п`ять з яких датовані 01/03/2025, а два відеозаписи, на яких зафіксовано процес огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, датовані 04/02/2017 (вказано час 23:23:34) та 05/02/2017 (вказано час 01:30:43), що не узгоджуються з чеком №413 приладу Drager Alcotest 6810 ARBL-0935, який датовано 01.03.2025.

На відео убачається, що поліцейські переслідують особу на мотоциклі у шоломі, однак після його зупинки відеозапис переривається і докази, що це саме ОСОБА_1 у справі відсутні.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п. 5 розділ II), затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Тобто, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний з точною датою чинення правопорушення.

Таким чином, відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не може слугувати належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень, оскільки відеозапис не є безперервним та складається із декількох файлів різних дат, що ставить під сумнів обставини події, описані в протоколах.

Згідно з абз. 4 п. 2 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та на вимогу ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 не були роз`яснені права, хоча відмітка у протоколі про це є.

На переконання суду, особа, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинна була чітко дотримуватись визначеної законом процедури для того, щоб стверджувати про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а).

Зважаючи, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, та припущеннях, а суду не було надано достатніх та незаперечних доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, судом не може бути зроблений беззаперечний висновок про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно про наявність правових підстав для закриття справи.

Керуючись ст. 36, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 122-2, 130, 280, 283, п. 3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Об`єднати справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП №740/1215/25 (провадження №3/740/503/25) та справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП №740/1216/25 (провадження № 3/740/504/25) в одне провадження і присвоїти номер справи №740/1215/25 (провадження № 3/740/503/25).

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Роздайбіда