ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/489/25
Провадження № 3/210/337/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2025 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до обставин викладених у протоколі, дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п. 2.5 ПДР України, кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 до суду не з`явився, причину неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Євтушенко Аліна Ігорівна подала до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що дії працівників поліції необхідно розцінити, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння була лише приводом для отримання відмови ОСОБА_1 для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а його поведінка пояснюється незаконними діями працівників поліції щодо нього. Розуміючи неправомірну поведінку поліцейських та штучному створенні відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у визначений законом спосіб, ОСОБА_1 15.01.2025 року о 04-30 год. звернувся до КП «ДБКЛНПД» ДОР» та пройшов огляд на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб та отримав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. Так, відповідно до вищевказаного висновку, складеного 15.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся в КП «ДБКЛНПД» ДОР» о 04:30 год. та був оглянутий лікарем ОСОБА_2 , яким було не виявлено ознак на стан сп`яніння.

Зміст правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_3

Відповідно до обставин, встановлених з протоколу про адміністративне правопорушення, 15.01.2025 року о 02:24 год. по пр. Університетському (Гагаріна) 4 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Октавіа д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, звужені зіниці ока, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Зафіксовано на відеореєстратор Ксіомі, нагрудні відео реєстратори Моторола, 475629, 475630.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за п. 2.5 ПДР, за що відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, та також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Статтею ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність: 1) за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 2) під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, 3) за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно з статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Позиція суду за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення:

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення. Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Між тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається серед іншого: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він охоплює: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. За відсутності хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Суд зазначає, що суб`єктом правопорушення за статтею 130 КУпАП є саме водії транспортних засобів, які відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, об`єктивна сторона правопорушення має містити не лише зазначена виду сп`яніння, а також має бути зазначено час та місце вчинення правопорушення.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №221267 від 15.01.2025 року судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що «15.01.2025 року о 02:24 год. по пр. Університетському (Гагаріна) 4 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Октавіа д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, звужені зіниці ока, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці».

Судом під час перегляду відеозапису долученого до протоколу вбачається, що відеозапис (кліп 5) розпочинається з того, що працівники поліції встановлюють особу водія та запитують чому ОСОБА_1 керує транспортним засобом в комендантську годину. ОСОБА_1 надав відповідні документи та пояснив причину пізньої поїздки. При перевірці документів працівник почав з`ясовувати в ОСОБА_4 інформацію щодо знаходження останнього на обліку в ТЦК, реєстрацію місця проживання та почав наполягати на тому, щоб він проїхав в Жовтневий ТЦК. ОСОБА_1 відмовився виходити з машини та їхати в ТЦК, обґрунтовуючи це тим, що там вже був і просидів цілу ніч, після чого його відпустили додому. На що працівник поліції каже, що через те, що ОСОБА_1 відмовляється їхати з ними, значить ТЦК приїде на місце зупинки (кліп 5, час 02:27:56).

(кліп 5, час 02:28:18) Працівник поліції відходить від транспортного засобу, де сидить ОСОБА_1 та комусь телефонує. В телефонній розмові повідомляє, що вони зупинили машину з ухилянтом, який добровільно в ТЦК не поїде та те, що він сидить в автомобілі та не хоче виходити. Питає куди краще везти ОСОБА_4 , в ІНФОРМАЦІЯ_2 чи в будь-який інший.

(кліп 5, час 02:31:11) Після розмови по телефону з невідомою особою працівник поліції повертається до автомобіля та говорить ОСОБА_4 , що в будь-якому випадку треба їхати в Саксаганський ТЦК, в Металургійний рекомендує не їхати. В свою чергу ОСОБА_1 пояснює, що він вже був в ТЦК, в нього є всі документи на підтвердження цього, які надає поліцейському.

(кліп 5, час 02:35:05) Працівник поліції відвертається до іншого та говорить: « ОСОБА_5 каже оголосити йому ознаки та запропонувати ПНД», на що інший поліцейський каже: «Ознак в ньому я не вбачаю».

(кліп 5, час 02:36:45) Інспектор говорить іншому інспектору навіщо взагалі вони зупинили ОСОБА_4

(кліп 6, час 02:54:35) Працівник поліції знову комусь телефонує та говорить, що вони зупинили ухилянта, хотіли як завжди зробити в комендантську, але не виходить, чи може хтось інший приїхати та оголосити ОСОБА_4 ознаки і запропонувати поїхати на ПНД, тоді точно буде 130. Хай хтось другий запропонує пройти огляд в закладі охорони здоров`я, він точно відмовиться виходити з авто і тоді буде відмова від проходження огляду.

(кліп 6, час 02:59:35) На відеозаписі зафіксовано розмову двох поліцейських під час якої один з них каже: «З ким я вже тільки не говорив. Він хоче 130? Так буде зараз 130. Далі що з ним робити? Я вже точно йому ознаки не можу оголосити. Йому ознаки можеш оголосити ти. Пропонуй на ПНД. Тільки подивись ознаки. На руки, він бліднуватий, неприродна блідість, подивись руки обов`язково, може пальці трясуться, виражене тремтіння пальців рук, ну і на зіниці подивись.»

(кліп 6, час 03:01:50) В телефонній розмові поліцейський комусь говорить: «Ми будемо йому пропонувати на ПНД, він відмовиться, це 100%, виходити з машини не буде, це теж 100%.»

(кліп 6, час 03:04:00) Інспектор підходить до автомобіля, в якому знаходиться ОСОБА_1 та з`ясовує, чи не приймав останній заборонені речовини, світить йому в очі, перевіряє тремтіння рук та оголошує наявність ознак сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, а також поведінка, що не відповідає обстановці та пропонує проїхати в заклад охорони здоров`я на визначення стану сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується проїхати зі співробітниками поліції до закладу охорони здоров`я, але на своїй машині.

З інших відеозаписів вбачається, що вони з нагрудних відеокамер інших працівників поліції, демонструють одні і ті самі обставини.

Далі на відеозаписі зафіксовано факт оголошення протоколу, роз`яснення прав, а також те, що ОСОБА_1 може надати пояснення в суді.

Дослідивши усі наявні в матеріалах справи відеозаписи очевидно, що надані відеозаписи не є безперервними:

- Clip-1 з 02:25:14 до 02:38:12 та Clip-2 з 03:01:02 до 03:08:11 розрив 23 хв.;

- Clip-3 з 03:08:15 до 03:23:11 та Clip-4 з 03:38:13 до 03:43:52 розрив 15 хв.;

- Clip-5 з 02:25:14 до 02:38:08 та Clip-6 з 02:53:11 до 03:08:07 розрив 15 хв.;

- Clip-6 з 02:53:11 до 03:08:07 та Clip-7 з 03:38:09 до 03:43:54 розрив 30 хв.

Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, їх поведінку та обстановку, яка склалась на місця події, суд доходить висновку, що в їх діях інспектора була провокація відносно ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення.

З цього питання суд зазначає, що для відмежування провокації від допустимої поведінки Європейський суд з прав людини виробив ряд критеріїв, такі як: a) змістовний критерій, b) процесуальний критерій.

При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

У своїй практиці ЄСПЛ, констатуючи порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод ЄСПЛ, неодноразово висловлювався щодо провакаці, зокрема «правопорушення не було б скоєно, як би не було спровоковано».

Так, для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду, зокрема, що у постанові від 08 квітня 2020 року, справа № 164/104/18).

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Характер обвинувачення та санкція за ч. 1 ст. 130 КУпАП свідчать про те, що адміністративному провадженню у таких категоріях справ характерний кримінальний аспект.

Таким чином, дії працівників поліції судом розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння була лише приводом для отримання відмови ОСОБА_1 для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність будь-яких ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому, оскільки правопорушення не було б вчинене без їх активної участі у ньому.

У ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і умови та можливість проходження огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення, повідомлення цих ознак особі.

Відмова особи від проходження огляду на стані сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України. Окрім того обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи.

Проте із переглянутого відеозапису, судом встановлено, що ним не доведено факту наявності у ОСОБА_1 вказаних ознак наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, відповідно до виниклої ситуації, реагував на вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання. Мовних порушень та порушень координації рухів не встановлювалось.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що зазначення працівниками поліції таких ознак в протоколі само по собі не може свідчить про їх наявність.

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМУ від17.12.2008року №1103(зі змінами від 20.01.2023року), передбачає, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (п.3); огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п.4).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, ОСОБА_1 доводячи свою невинуватість, відразу ж після складення протоколу про адміністративне правопорушення, будучи не згідним з обставинами на місці зупинки транспортного засобу, сам особисто звернувся до медичного для проходження медичного огляду. Після проходження такого огляду лікар встановив відсутність у нього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, про що складено відповідний висновок, який він подав до суду.

З таких документів встановлено, що ОСОБА_1 не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для проведення медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, які передбачені законодавством, пройшов медичний огляд, за результатами якого ознак алкогольного сп`яніння у нього не виявлено.

Такі документи суд вважає цілком належними і допустимими доказами у справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони повністю підтверджують позицію захисту.

Зважаючи на встановлені вище обставини суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Беручи до уваги вищевикладене, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення є відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Провадження у такій справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, п. 1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна