Справа № 199/2914/25
ПОСТАНОВА

іменем України

11 квітня 2025 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши в режимі дистанційного судового провадження справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю: захисника Кравчуна Д.В. (в режимі відеоконференції), який діє в інтересах ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

23.02.2025 о 09:20 годині за адресою: Донецька область, м. Білозерськ, вул. Гірнича (Леніна), 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Jeep Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці, так і проїхати до медичного закладу, водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори співробітників поліції, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими смс-повістками. Також останній повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, враховуючи і те, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025 інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Кравчун Д.В.

В судовому засіданні захисник Кравчун Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат вказує, що відеозапис, котрий знаходиться в матеріалах справи є перервним та таким, що не має фіксування керуванням транспортним засобом водієм ОСОБА_1 23.02.2025 о 09:20 годині за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того сторона захисту посилається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а отже з урахуванням положень ст. 15 КУпАП даний огляд та подальший розгляд матеріалу повинна мав бути проведений не співробітником поліції, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини. Враховуючи й те, що транспортний засіб «Jeep Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , був переданий благодійним фондом військовій частині НОМЕР_2 та належить Збройним силам України.

Також сторона захисту зазначає, що працівники поліції під час розмови із ОСОБА_1 поводили себе зухвало та провокаційно.

Вислухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом «Jeep Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ст. 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 254317 від 23.02.2025, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та такий, що складений уповноваженою особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення. Відповідно до протоколу убачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, де зафіксовано, що під часзупинки працівниками поліції транспортного засобу «Jeep Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції пояснює, що він є військовим та дійсно наразі керував вказаним транспортним засобом, виконуючи бойовий наказ вказуючи напрямок свого руху (09:35 година) , одночасно прохаючи працівників поліції не складати відносно нього протокол (09:36:16 година). Так, в ході спілкування працівниками поліції із водієм ОСОБА_1 було встановлено, що останній має виражену ознаку алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота та пропонують пройти огляд у встановленому Законом порядку, як на місці за допомогою технічного приладу, так і проїхати до лікарні (09:37:30 година). Натомість водій ОСОБА_1 запитує, що буде в разі відмови і просить повторно не складати відносно нього протокол, виказуючи, що у нього й так багато зауважень у військовій частині. При цьому спростовує таку ознаку, як запах алкоголю з порожнини рота тим, що вранці він забув почистити зуби та неодноразово прохає не складати документи по відношенню нього, з подальшою чіткою відмовою від проходження огляду, як на місці так і в закладі охорони здоров`я (09:40:38 година).

Продовжуючи бесіду з працівником поліції, водію ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з подальшим зауваженням того, що дійсно водій ОСОБА_1 має виражену ознаку алкогольного сп`яніння. Надалі водію роз`яснюються положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, із вказаного запису прослідковується і те, що на місці події присутні треті особи, котрі тлумачать працівникам поліції їх права та на їх особисту думку порушення Закону поліцейськими;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.02.2025, складеного на водія ОСОБА_1 .

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Судом достатньо досліджені всі обставини адміністративного правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, відповідно до вимог КУпАП, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Дії ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильно кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту, що відеозапис, котрий знаходиться в матеріалах справи є перервним та не містить фіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, виходячи з наступного.

Судом було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться на двох DVD-R дисках долучених до матеріалів справи, при цьому суд повторно за клопотанням сторони захисту надсилав запит до УПП про надання повного відеозапису за події від 23.02.2025 за участю ОСОБА_1 .

Суд констатує, що на безперервних відеофайлах міститься запис з нагрудних камер, з якого убачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт керування ним автомобілем вулицями м. Білозерське, та підтверджує це тим, куди саме тримає рух та просить неодноразово (більше 3 разів) не складати по відношенню нього протокол за ст. 130 КУпАП, вказуючи, що у нього і так багато зауважень по службі.

Потім працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд як на місці за допомогою технічного пристрою, так і пройти медичний огляд у лікарні на перебування стану алкогольного сп`яніння, на що водій вказав свою відмову.

Надалі водію роз`яснюються положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та оголошення того, що відносно нього будуть складатися матеріали ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній починає нервувати, просить не складати відносно нього протокол за вищевказаною статтею. Отримавши відповідь від працівника поліції, водій ОСОБА_1 та треті особи починають вести себе зухвало.

На переконання суду, на наданому відеофайлі зафіксовано фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, що спростовують твердження сторони захисту, про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд зазначає, що хоча вказаний відеозапис і не містить моменту зупинки автомобіля пі керуванням водія ОСОБА_1 , на що звертає увагу сторона захисту, однак суд констатує, що в цілому даний відеозапис відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд встановив, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських зафіксував усі необхідні моменти вказаної події від 23.02.2025 саме за участю водія ОСОБА_1 , а саме: керування ним транспортним засобом, встановлення особи, роз`яснення прав, не заперечення водієм спиртних напоїв, спростовуючи тим, що він зранку не почистив зуби, пропозицій пройти огляд на місці та проходження медичного огляд у закладі охорони здоров`я, відмова від такого проходження, некоректна поведінка водія, яка виражалася у підтримці третьої особи при складані відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і систематичні прохання водія ОСОБА_1 не складати даний матеріал.

На переконання суду, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці так в медичному закладі.

Обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та адвокатом надано не було, як і не надано того, що жодних самостійних дій на проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв, доказів того, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі протягом двох годин або більше суду не надано, як і не надано відповідних рішень суду про оскарження дій працівників поліції.

При цьому, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, ні при відмові останнім від проходження огляду, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, як і відсутній факт провокації зі сторони правоохоронних органів. Будь-яких інших доказів тиску на ОСОБА_1 працівниками поліції сторона захисту не надала, як і не надала суду сторона захисту відповідних рішень, щодо оскарження дій працівників поліції, тому такі доводи суд оцінює критично і не бере їх до уваги.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду, передбачену ст. 266-1 КУпАП, суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення зокрема правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Статтею 266-1 КУпАП передбачено, що військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

З вказаного суд убачає, що аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, а тому посилання адвоката на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції, є помилковими.

При цьому суд зауважує, що матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час ОСОБА_1 виконував обов`язки військовослужбовця. За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобам, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, правомірно здійснювався в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП.

Посилання адвоката на те, що транспортний засіб «Jeep Cherokee», державний номерний знак НОМЕР_1 , був переданий благодійним фондом військовій частині НОМЕР_2 та належить Збройним силам України, на переконання суду не потребує детального аналізу, оскільки правова оцінка та мотиви суду викладені вище, як і було вирішено клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №199/2914/25 на період проходження ним військової служби, що слідує із постанови суду від 09.04.2025.

З огляду на вищевказане, перевіряючи доводи адвоката Кравчуна Д.В. щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що вони зводяться до особистого тлумачення стороною захисту норм матеріального, процесуального закону та аналізу і переоцінки одиничних непрямих доказів. При цьому, вказані учасники провадження, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження, а доводи сторони захисту щодо неспроможності обвинувачення, висунутого ОСОБА_1 , про порушення норм права, Наказів, Інструкцій, суд належним чином перевірив.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні та прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. При цьому, суд зауважує, що від початку розгляду даного матеріалу сторона захисту реалізовувала свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж розгляду адміністративного матеріалу інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Кравчун Д.В., котрому суд надав змогу упродовж слухання справи здійснювати ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, подавати клопотання, чим останній і скористався.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушникаОСОБА_1 , який свою провину не визнав, ступінь його вини, є військовослужбовцем, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Окрім того, суд зазначає, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, кожен несе індивідуальну відповідальність за те, щоб рух був безпечним.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 занеобхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Водночас суд зауважує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак суду не були надані відомості, що вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинено під час перебування на військовій службі, тому, на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко

11.04.2025