ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/926/25 Справа № 215/591/25 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду

Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Сербіна І.В.,

за участю захисника адвоката Бузинарської Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн, -

в с т а н о в и л а:

постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12.01.2025р. о 18:00 год. в м. Кривому Розі по вул. Героїв Маріуполя (Головка), 45, ОСОБА_1 вживав алкоголь будучи особою, яка керувала транспортним засобом ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 , після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за її участю, до проведення медичного огляду, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Чим порушив вимоги п.2.10є ПДР України. (Бк 471662, 471838), 2.10.є. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

12.01.2025р. о 16:30 год. в м.Кривому Розі по вул. Героїв Маріуполя (Головка), 42, гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 НОМЕР_1 . Під час початку руху не переконався у безпечності маневру та рухаючись заднім ходом, та не звернувся до інших осіб за допомогою, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Шевроле Нубіра д/н НОМЕР_2 , який був припаркований позаду і котрий належить гр. ОСОБА_2 . При виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості, при цьому був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, чим порушив 10.1, 10.9, 12.3, 2.3 ПДР України. Внаслідок чого ТЗ отримав механічні пошкодження, та завдано матеріального збитку. (Бк 471662, 471838) чим порушено п.10.9.ПДР та вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП.

Також 12.01.2025 р. о 16:30 год. в м. Кривому Розі по вул. Героїв Маріуполя (Головка), 42, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 , та був причетний до ДТП залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10а,в.д ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, із пропуском стоку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку вказує, що 30.01.2025 року звернувся за правовою допомогою до адвоката Бузинарської Д.М., яка подала апеляційну скаргу 13.02.2025 року, 04.03.2025 року через портал «ДІЯ» він дізнався, що апеляційна скарга захисника повернута, через те що адвокат не дотримався строків подачі апеляційної скарги. З підстав неналежного виконання адвокатом своїх обов`язків він позбавився права на належний правовий захист та належний судовий розгляд апеляційної скарги. Крім того зауважує, що він є військовослужбовцем, та перебуває на військовій службі, а тому не міг самостійно звернутись із апеляційною скаргою. Також зауважує, що він повідомлений про час та місце розгляду справи поліцейськими, які не уповноважені здійснювати виклик до суду, від суду повідомлень про дату слухання йому не надходило. Крім того, копію постанови він також не отримував.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАПпостанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, захисником адвокатом Бузинарською Д.М. вперше апеляційну скаргу на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року подано 13.02.2025 року, поза межами строків на апеляційне оскарження та остання не заявила клопотання про таке поновлення, у зв`язку із чим постановою апеляційного суду, вказану апеляційну скаргу захисника адвоката Бузинарської Д.М. повернуто. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є військовослужбовцем, апеляційну скаргу від свого імені ним подано 05.03.2025 року, одразу після повернення апеляційної скарги його захиснику.

На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі, оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, останній просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що адміністративні матеріали щодо нього не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на повний, об`єктивний неупереджений розгляд справи.

Вказує, що розгляд справи проведений з порушенням вимог ст. 277-2 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення йому повістки, а також належне її вручення. При цьому, дата зазначена в протоколах не є датою слухання справи, а тому він жодним способом не був повідомлений про час та дату слухання справи, визначеної судом. Більш того, справа розподілена на суддю 28.01.2025 року, а вже 29.01.2025 року відбувся розгляд справи.

Наголошує, що в матеріалах справи міститься повістка потерпілої ОСОБА_3 про закриття справи та розписка від 29.01.2025 року, вказані документи написані особисто потерпілою в приміщенні суду, в присутності ОСОБА_1 . Крім того, потерпіла та ОСОБА_1 були присутні в приміщенні суду 29.01.2025 року, однак належного розгляду справи не відбулось.

Звертає увагу, що судом під час розгляду справи не досліджений відеозапис поліцейських, що підтверджується постановою суду та конвертом із диском, на якому відсутні сліди його розпакування.

Зазначає, що в протоколі міститься відмітка про роз`яснення прав ОСОБА_1 , однак відповідно до відеозапису, права не роз`яснювались. Вказує, що право на захист непоправно порушене, якщопоказання, отримані без забезпечення доступу до захисника. Наголошує, що працівники поліції, скориставшись його згодою, почали складання адміністративних матеріалів, не провів повне та всебічне розслідування обставин скоєння адміністративного правопорушення.

Вказує, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані, а також особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ несуть відповідальність відповідно до ст. 15 КУпАП.

Під час складання адміністративних матеріалів поліцейські не пересвідчились в його посаді та не перевірили факту перебування у відпустці.

Наголошує, що поліцейськими не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та не проведено його огляд. В матеріалах справи наявне направлення на огляд, проте самого огляду на місці складання протоколу не проводили.

Зауважує, що у зв`язку із тим, що він є військовослужбовцем огляд повинен проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП.

Звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП має бути доведено факт здійснення ДТП, а також встановлено факт вживання особою алкоголю після вчинення ДТП. Працівниками поліції не встановлено факт керування ним транспортним засобом о 16-00 годині 12.01.2025 року, про факт керування ним повідомлено особисто, однак факт керування та час нанесення ушкоджень автомобілю потерпілої не збігається. Він зазначив, що о 13-00 годині він керував транспортним засобом, а о 16-00 він вже перебував вдома. Крім того, його автомобіль немає взагалі пошкоджень, які б містили ознаки ДТП. Крім того, огляд автомобіля потерпілої не проведений належним чином, на відеозаписі поліцейських пошкоджень не вбачається. Фото докази, які містяться в матеріалах справи неналежної якості для визначення ступеню пошкодження, при цьому не зрозуміло чи взагалі його автомобіль міг спричинити такі пошкодження.

Наголошує, що характер пошкоджень автомобілів вказує на неможливість зіткнення, оскільки пошкодження на бампері ВАЗ 21099 у виді незначної подряпини, не співпадають з пошкодженнями фари ОСОБА_4 , що розташована значно вище від рівня поверхні землі. А тому встановити причинно-наслідковий зв`язок не є можливим без проведення експертних досліджень.

Вказує на недостовірність показань свідка ОСОБА_5 , оскільки він не міг знати, чи зупиняли автомобіль ВАЗ 21099 напередодні ДТП, про що виклав у своїх свідченнях, де точно зазначив д.н.з. його автомобіля. При цьому, власник автомобіля ОСОБА_2 не має до жодних претензій, ні щодо ДТП, ні щодо відшкодування шкоди.

Стверджує, що матеріали справи не містять безумовних доказів, які підтверджують обставини зазначені у протоколі про перебування його в стані алкогольного сп`яніння, факт керування транспортним засобом о 16-30 годині, та спричинення пошкоджень автомобілю Шевроле Нубіра, а також факт залишення місця ДТП. Усі протоколи складені поліцейськими ґрунтуються тільки на його свідченнях та поясненнях свідка ОСОБА_5 , що є сумнівним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі; вислухавши думку захисника адвоката Бузинарської Д.М., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

ОСОБА_6 визнаний винним за ч. 4 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП.

Так, статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наведена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

З протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 вбачається, що йому у вину ставиться порушення вимог 10.1, 10.9, 12.3, 2.3 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до п. 10.1 ПДРУ перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.9 ПДРУ передбачено ід час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п.12.3 ПДРУ у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Як на доказ вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протоколи про адміністративне правопорушення від 12.01.2025 (а.с. 2,3,4,16,17,28,29), пояснення (а.с. 8,9,19,20,30,31), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7,), довідку від 13.01.2025, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 11,24,34), відео запис з бодікамери (а.с. 12), схему місця ДТП (а.с. 5,18,32), фото таблицю (а.с. 21).

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відеозапису поліцейських з бодікамер, вбачається факт спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 через значний час після інкримінованого часу скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 зазначив, що керував транспортним засобом о 13-00 годині, потім поставив автомобіль та більше їм не користувався.

Доказів на спростовання вказаних тверджень ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_1 разом із поліцейськими прослідували до його автомобіля, де здійснено огляд, та виявлено незначну тонку подряпину посередині бамперу, який виготовлений з пластику, разом з цим, під час огляду автомобіля потерпілої, виявлено ушкодження фари та осип фарби, що може вказувати на більш потужний удар ніж пошкодження, які маються на автомобілі ОСОБА_1 . У апеляційного суду є обґрунтовані сумніви щодо можливості утворення таких механічних ушкоджень автомобіля Шевроле Нубіра д/н НОМЕР_2 , автомобілем ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 , за наявності у нього лише маленької незначної подряпини посередині автомобіля.

Апеляційний суд звертає увагу, що за відсутності інших доказів неможливо встановити локалізацію удару, часовий проміжок утворення механічних ушкоджень, як на автомобілі ОСОБА_1 так і на автомобілі Шевроле Нубіра д/н НОМЕР_2 , який був припаркований позаду і котрий належить гр. ОСОБА_2 .

Більш того, матеріали справи містять заяву власника автомобіля ОСОБА_2 , відповідно до якої остання не має претензій до ОСОБА_1 , ні з приводу факту ДТП, ні з приводу відшкодування шкоди.

Отже, матеріали справи не містять достовірних доказів що саме ОСОБА_1 о 16-30 годині 12.01.2025 року не виконав вимоги ПДР України, що потягло настання ДТП, зокрема зіткнення із припарковим автомобілем Шевроле Нубіра д/н НОМЕР_2 .

Письмові пояснення свідка ОСОБА_5 не можуть бути єдиним та беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у здійсненні ДТП. Інших доказів матеріали справи не містять, зокрема показань інших свідків, відеозаписів з камер спостереження, показань самого ОСОБА_1 або сукупність інших доказів задля встановлення об`єктивних даних щодо характеру руху автомобіля ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 , момент та місце зіткнення із автомобілем Шевроле Нубіра д/н НОМЕР_2 , перебування за кермом саме ОСОБА_1 та настання наслідків, саме наявних у автомобілів на час огляду.

Елементами об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, є конкретні діяння учасників дорожнього руху, які полягають у порушенні читко визначених пунктів Правил дорожнього руху, які призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

На думку апеляційного суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушено вимоги 10.1, 10.9, 12.3, 2.3 Правил дорожнього руху України, оскільки не підтверджений належними, достовірними та допустимими доказами, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме в інкримінований час, факт здійснення зіткнення з автомобілем Шевроле Нубіра, тобто факт настання ДТП саме через дії ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є неправильними, оскільки не доведено належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ч.4 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У зв`язку із тим, що адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП прямо залежні від адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за якою встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки дані правопорушення можливі лише за наявності факту ДТП.

Більш того, як вбачається з відеозапису поліцейських, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився, перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння встановлено лише зі слів самого ОСОБА_1 , при цьому суд першої інстанції, як на доказ вини посилається на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Вказані обставини поміж іншим, викликають сумнів щодо достовірності та належності доказів наданих працівниками правоохоронних органів, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, то відповідно й відсутній склад похідних від нього адміністративних правопорушень передбачених ст.122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130КУпАП, є необґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и л а :

поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА