Справа № 458/28/25 Головуючий у 1 інстанції: Волинець М. З.
Провадження № 33/811/391/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Лемехи Романа Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Лемехи Романа Ігоровича на постанову Турківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23 грудня 2024 року о 02:30 год. в с. Боберка по вул. Прикордонна, 143, Самбірського району, Львівської області, керував автомобілем «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах спиртного з порожнини рота, хитка хода, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Лемеха Р.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з`ясовано фактичні обставини справи.

Наголошує, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано хто саме виконував функції водія, окрім того ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що автомобілем керував його друг Василь.

Звертає увагу, що суд поклав обов`язок доказування на апелянта, оскільки просив надати докази, що він не керував транспортним засобом.

Зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано всіх обставин події, зокрема не зафіксовано, що працівник поліції не представився водію, не роз`яснив йому права та обов`язки.

Окрім того, наголошує, що на місці події були свідки поте працівниками поліції не встановлено їх анкетних даних, та не відібрано в них пояснень.

Повідомляє, що патрульними безпідставно зупинено ОСОБА_1 , окрім того не зазначено в протоколі серії та номер приладу яким здійснювалася відео фіксація.

Звертає увагу, що у протоколі є закреслення, у зв`язку з чим він може бути не дійсним, а направлення є сфабрикованим, оскільки водія не доставляли до медичного закладу та він не відмовлявся від проведення огляду в медичному закладі.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 2 квітня 2025 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не повідомив, адвокат Лемеха О.І. просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Лемехи Р.І., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№998658 від 23 березня 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилася;

- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), з якого встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння шкіри обличчя), від огляду він відмовилася;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння шкіри обличчя), у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовилася;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі (а.с. 6),згідно із якого водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за порушення п. 2.4 ПДР України

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в період дії комендантської години, опитування водія, який намагався втекти з автомобіля, не виконував розпорядження працівника поліції, під час опитування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від якого він відмовився зазначив, що не буде проходити огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не п`яний, повідомив патрульних, що він не має посвідчення водія.

Окрім того, працівником поліції було опитано пасажира на ім`я ОСОБА_2 , який повідомляв, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Працівниками поліції дії водія ОСОБА_1 розцінили, як відмова від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, повідомели водію, що будуть складені протоколи про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано хто саме виконував функції водія, окрім того ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що автомобілем керував його друг Василь, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який описано вище за текстом.

Твердження апелянта, що працівник поліції не представився водію, не роз`яснив йому права та обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не впливають на кваліфікацію його дій.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №998658 від 23 грудня 2024 року (а.с. 1), встановлено, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Твердження апелянта, що на місці події були свідки проте працівниками поліції не встановлено їх анкетних даних, та не відібрано в них пояснень, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим з відеозапису, долученого до матеріалів справ вбачається, що працівниками поліції не залучалися свідки для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки здійснювалася відеофіксація, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

Також апеляційний суд звертає увагу, що особи, які були на місці події, як встановлено працівниками поліції, були пасажирами транспортного засобу «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Аргументи апелянта, що патрульними безпідставно зупинено ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Наказом голови М. Козицького від 25 лютого 2022 року з подальшими змінами запроваджено комендантську годину на території Львівської області з 24 до 5 год.

Під час комендантської години забороняється всім громадянам, на яких це правило поширюється, перебувати в громадських місцях протягом певного періоду часу (як правило, уночі).

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів судової справи, працівниками поліції зупинено водія ОСОБА_1 в період дії комендантської години.

Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація, є необґрунтованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.

Аргументи апелянта, що у протоколі є закреслення, у зв`язку з чим він може бути не дійсним, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Твердження апелянта, що направлення є сфабрикованим, оскільки водія не доставляли до медичного закладу та він не відмовлявся від проведення огляду в медичному закладі, апеляційний суд розцінює критично, оскільки водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Лемехи Р.І. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Турківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокат Лемехи Романа Ігоровича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.