Справа № 569/2043/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП ______________________,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 січня2025 року, о 14 год. 07 хв., в м.Рівне по вул.Басівкутська, 1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприроднаблідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проведення медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, про що свідчить особистий підпис останнього у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозапис ознайомлення зі змістом протоколу.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був повідомлений про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлявся про судові засідання, стороною захисту подавалися клопотання про відкладення судового розгляду справи, враховуючи, що участь особи при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, беручи до уваги, що у справі приймає участь захисник ОСОБА_1 адвокат Рвачов О.О., суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів.

Захисник Рвачов О.О. подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. На доведення доводів захисник посилався на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, порушення прав ОСОБА_1 під час складання протоколу, що виразилося у нероз`яснені ст. 63 Конституції України, неповідомленні про здійснення відеофіксації, у вимозі пройти огляд без фактичного встановлення ознак наркотичного сп`яніння. Також захисник покликався на те, що огляд та направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння проведені не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Крім того, просив призначити покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки наявність посвідчення водія є необхідним для виконання завдань військової служби.

В судовому засіданні захисник Рвачов О.О. підтримав вказане клопотання з мотивів викладених у ньому.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суб`єкт зазначеного правопорушення спеціальний особа, яка керує транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується умисною формою вини у формі прямого умислу.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі -Інструкція ).

За приписами п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння. Не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Водій ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законодавства держави Україна, проте вимоги вказаного пункту ним дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими та оціненими в ході судового розгляду доказами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №224132 від 18.01.2025 встановлено час, місце та спосіб вчинення адміністративного правопорушення, а саме те, що 18 січня 2025 року, о 14 год. 07 хв., в м.Рівне по вул.Басівкутська, 1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проведення медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Отже такий доказ суд вважає належним та допустимим, крім того обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.

Зі змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.01.2025 вбачається, що огляд ОСОБА_1 на місці не проводився та зафіксовано ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході спілкування та перевірки документів у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, про що поліцейським було повідомлено останнього. В ході розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що керував транспортним засобом (хронологічний відрізок 14:07:00 триває далі), переміщав автомобіль на постійне місце стоянки (хронологічний відрізок 14:08:43 триває далі). В подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (хронологічний відрізок 14:13:00 триває далі), на що ОСОБА_1 відмовився.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.

Так, дійсно відеозаписом, долученим до матеріалів справи не зафіксовано самого моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки, однак сукупність таких встановлених судом обставин, як: знаходження ОСОБА_1 на місці події, поруч з вказаним вище транспортним засобом, надання ним пояснень про характер руху цим транспортним засобом, відмова від проходження як водієм транспортного засобу огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, не повідомлення про будь-яку конкретну особу, яка керувала автомобілем, вагомо свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем за обставин, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на протязі усього спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 останній жодного разу не повідомляв, що не керував транспортним засобом, а навпаки підтверджував, що має намір поставити машину на стоянку.

Щодо доводів захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які б могли стати підставами для проведення медичного огляду, суд зазначає, що виявлення та оцінка ознак сп`яніння, які має водій, належать до виключних повноважень поліцейського за його суб`єктивним сприйняттям, але суд може їх врахувати, якщо вони підтверджуються іншими доказами у справі.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №224132 від 18.01.2025, у направленні на огляд водія від 18.01.2025 було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприроднаблідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівники поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого останній відмовився, що об`єктивно підтверджується наявними доказами у цій справі. При цьому, з відеозаписів, що долучені до матеріалів справи, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції щодо вживання наркотичних засобів повідомив останньому, що сьогодні не вживав, але перед цим вживав (хронологічний відрізок 14:12:07 триває далі).

Твердження захисника про те, що проведення огляду, направлення на огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення віднесено до повноважень службових осіб Військової служби правопорядку, є такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду та направлення на огляд водія-військовослужбовця на стан наркотичного сп`яніння, складання протоколу відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

Суд визнає неспроможними також доводи захисника щодо порушення прав ОСОБА_1 під час складання протоколу, що виразилося у нероз`ясненні ст. 63 Конституції України, неповідомленні про здійснення відеофіксації, оскільки вони спростовуються фактичними даними, що містяться на відеозаписах(хронологічний відрізок 14:13:42 триває далі).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», «Болдеа проти Румунії», «Морейра Феррейра проти Португалії»).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи правопорушника, виходячи із характеру вчиненого правопорушення, яке є тяжким, зважаючи на суспільну небезпечність правопорушення, підвищену соціальну чуттєвість та визначені законодавцем вид та розмір адміністративного стягнення, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція ч.1 ст.130 КУпАПє безальтернативною в частині накладення на водія стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що позбавляє суд можливості накласти стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік .

Реквізити для сплати штрафу: №UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівненській області 21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету -21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят)копійок.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у Рівн.обл/Рiвнен.міс.тг/22030101; код отримувача38012494; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN)UA0017527; код класифікації доходів бюджету22030101).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Костюк О.В.