Справа № 405/1417/25
провадження № 3/405/509/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Юр`єва К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на Цегельному заводі №2 у м. Кропивницькому, та проживає по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №683236 від 12.03.2025, вбачається, що 12.03.2025 приблизно о 11 год. 00 хв. встановлено, що ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ОСОБА_2 з 13.01.205 по теперішній час не відвідує навчання, має багато пропусків та погану успішність.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судові засідання, які призначались до розгляду на 24.03.2025 та 02.04.2025 ОСОБА_1 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать довідки про доставку повідомлень у додатку Viber, згідно яких судову повістку на 24.03.2025 ним отримано 19.03.2025, а судову повістку на 02.04.2024 ним отримано 24.03.2025.

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім цього, суд в даному випадку оцінює поведінку ОСОБА_1 як спосіб захисту та затягування розгляду справи, у зв`язку чим, суд вважає за можливе розглянути справу за даної явки та наявних у справі матеріалах.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №683236 від 12.03.2025 та матеріали, якими він обґрунтовуються, суд дійшов наступних висновків.

Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної статті є бланкетною (відсильною), яка встановлює відповідальність, але для розкриття її ознак відсилає до іншого нормативно-правового акту.

Однак, посадовою особою, якою порушено провадження у справі не зазначено нормативно-правового акту, який підлягає застосуванню в даному випадку, а лише зазначено, що ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки.

У справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08, пункти 51-84, від 20 вересня 2016 року, ЄСПЛ встановлено, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Окрім цього, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язки батьків щодо виховання дітей закріплено в ст. 150, 180 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорони дитинства», однак, суд не може самостійно застосовувати нормативно правовий акт та встановлювати, яку норму права було порушено ОСОБА_1 .

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством.

Тобто, посадовою особою, що складає протокол, повинно ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи, що посадовою особою, якою порушено провадження у справі, не викладено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №683236 від 12.03.2025 зміст обвинувачення, яке б дало змогу встановити суть адміністративного правопорушення і встановити, яка саме дія, або бездіяльність ОСОБА_1 по відношенню своєї доньки ОСОБА_2 , свідчить, що він ухилився чи ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.10.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1 рішення).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Обов`язок щодо збирання доказі покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

За вказаних обставин, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, який охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому, провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.184, 247, 251, 283-291 КУпАП , суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Катерина Сергіївна Юр`єва