Справа № 279/1485/25 провадження №3/279/583/25
П О С Т А Н О В А

26 березня 2025 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно направлених на розгляд суду протоколів ОСОБА_1 02.03.2025 року о 11-38 год. в м.Коростень, вул.Шевченка,91, та 08.03.2025 року о 11-24 год. в м.Коростень, вул.Кемського керував транспортним засобом - автомобілем "ЗАЗ"110307 д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в Коростенській ЦМЛ в установленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.130,ч.1 КУпАП.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП особи, які керують траспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводится за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зі змісту п.2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 факт вчинення правопорушень не визнав, та пояснив, що 02.03.2025 року знаходився в автомобілі, спілкувався з другом, підійшли працівники поліції, які попросили пред`явити документи, оглянули багажник, стали запитувати, чи він щось вживав. Він заперечував. Тоді вони стали вмовляти проїхати на перевірку, стали говорити, що нібито він повертав без сигналу повороту, що в нього трясуться руки, звужені зіниці очей. Думав, що перевірку може пройти на місці, не хотів залишати автомобіль. 08.02.2025 року, коли повертав праворуч, то його зупинили працівники поліції, знову сказали, що віне не увімкнув показчик повороту, перевірили документи, що показчик працює. Потім також стали пропонувати проїхали на перевірку, що мають підозру, що він щось вживав, хоча нічого не перевіряли. важав, що зупинили його безпідставно, при ньому ніяких документів не складали.

Захисник Ходаківський С.І. просив закрити провадження в справі в зв`язку з тим, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, оскільки ознак сп`яніння він не мав, тому не було підстав для його освідування, також не роз`яснено права правопорушнику. Подав письмове клопотання.

До протоколу долучено відеофайли, під час перегляду якого встановлено, що 02.03.2025 року ОСОБА_1 на місці зупинки його транспортного засобу працівниками поліції пропонувалось прослідувати до медичного закладу для проведення освідування на стан наркотичного сп`яніння, однак при цьому будь-яких наявних у нього ознак наркотичного сп`яніння не називають, намагаються переконати, щоб він зізнався у вживанні наркотичних засобів та для спростування їх підозри прослідував до медзакладу. На неодноразові запитання щодо вживання наркотичних речовин ОСОБА_1 надає заперечуючу відповідь, будь-яких зовнішніх ознак перебування у нетверезому стані не виявляє, надає добровільну згоду на перевірку транспортного засобу, речей, одягу.

Згідно відеоазапису події 08.03.2025 року, на місці зупинки працівники поліції запитали у ОСОБА_1 , чи вживав він спиртні напої, останній відповів, що ні та погоджувався пройти освідування на місці зупинки, після чого працівник поліції повідомив, що його поведінка йому підозріла, має звужені зіниці, сльозяться очі та запропонував пройти освідування в медичному закладі, щоб спростувати його підозру та підтвердити, що перебуває у тверезому стані. ОСОБА_1 пояснював, що нічого не вживав, та запитував на якій підставі він взагалі має їхати до лікарні. Поведінка водія була звичайною, адекватною, спілкування носило продуктивний характер, логічно пояснював свою позицію, був спокійний, коректний та врівноважений, ознак, які б свідчили про перебування в нетверезому стані, не проявляв.

Отже, вказані докази не містить даних про те, що ОСОБА_2 мав ознаки будь-якого сп`яніння, що його зовнішній вигляд чи поведінка давали підстави припускати, що він перебуває у нетверзому стані. Як у першому, так і другому випадку працівники поліції висловлювали лише припущення, що той міг вживати наркотичні засоби, схиляли йього до того, щоб він визнав такий факт та пройшов освідування з метою стростування їх припущень.

Тобто, працівниками поліції лише припускалось можливе вживання особою заборонених засобів, а не таке вживання було констатовано на підставі об`єктивно наявних та виявлених ними ознак.

Тому, за таких обставин, обов`язок пройти відповідне освідування у особи не виник, отже вона не може ести відповідальність і за відмову від його проходження.

Не містить вказаний запис і будь-яких даних про те, що в присутності водія складалось направлення на огляд, яке долучено до справи.

Крім того, відповідно до положень ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не була забезпечена можливість проходження освідування на місці зупинки, тому підстави для направлення його на освідування до медичного закладу, куди йому пропонувалось прослідувати, взагалі були відсутні.

За таких обставин, висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому враховуючи і відсутність явних та об`єктивно виявлених ознак перебування в такому стані, що є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП, неможливий.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи суворість санкції яка передбачена за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, таке правопорушення може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду (справи "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини", "Лутц проти Німеччини", "Надточій проти України", "Золотухін проти Росії", "Маліге проти Франції"), тому такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Відповідно, звинувачення у вчиненні діяння, яке прирівнюється до кримінального, вимагає відповідного доказування, яке базується на суворому дотриманні норм закону.

При цьому, суд не має виконувати функцію обвинувача в справі (рішення ЄСПЛ в справах "Карелін проти Росії", "Михайлова проти України").

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.130 ч.1 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.130 ч.1, 221, 247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.130,ч.1 КУпАП закрити.

Посвідчення водія НОМЕР_3 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд.

Суддя