"02" квітня 2025 р. Справа № 363/1005/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було визначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 252968 від 21.02.2025 року вбачається, що 21.02.2025 року о 13 год. 50 хв. у с. Лютіж Вишгородського району Київської області, вул. Визволителів, 24, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Shoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надавала перевагу в русі автомобілю Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. У результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення. Судовий розгляд відповідно до ст. 268 КУпАП проводився за відсутності ОСОБА_1 , однак за участі її захисника Дзюбака А.В., який повідомив, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном та не може бути особисто присутньою в судовому засіданні, але при цьому не заперечує проти проведення судового розгляду за її відсутності.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 подала письмові пояснення (а.с. 41-44). З письмових пояснень вбачається, що 21.02.2025 року о 13 годині у с. Лютіж Вишгородського району Київської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Shoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхала з подвір`я власного домоволодіння, що розташоване на вул. Рильського, буд. 3. Після цього ОСОБА_1 здійснювала рух по вул. Шевченка до перехрестя з вулицею Визволителів. Під`їжджаючи до вказаного перехрестя, ОСОБА_1 побачила, що дорога по вул. Шевченка є другорядною та містить знак «Проїзд без зупинки заборонено» і знак, який попереджає про закінчення головної дороги. ОСОБА_1 виконала вимоги знаку «Проїзд без зупинки заборонено», після чого висунулася на перехрестя, оскільки дорога по вул. Шевченка має нахил, через який обмежується оглядовість і неможливо здійснити безпечний виїзд на перехрестя, починаючи рух безпосередньо з місця встановлення знаку «Проїзд без зупинки заборонено». ОСОБА_1 зазначає, що висуваючись потроху на перехрестя вона здійснила невеликий виїзд на смугу дорожнього руху зліва-направо по вул. Визволителів, оскільки лише в такий спосіб можливо оцінити виниклу дорожню обстановку, надати перевагу в русі іншим автомобілям. Пропустивши автомобілі, які рухалися по головній дорозі, ОСОБА_1 переконалася у відсутності будь-яких перешкод та здійснила маневр повного виїзду на перехрестя з метою наступного повороту ліворуч на вул. Визволителів. При здійсненні виїзду на перехрестя, проїхавши смугу зустрічного руху, ОСОБА_1 повторно переконалася у відсутності автомобілів на смузі попутного напрямку, після чого почала завершувати маневр повороту ліворуч. Разом з тим, коли автомобіль ОСОБА_1 вже майже покинув смугу зустрічного руху та завернув у свою смугу на головній дорозі, в її автомобіль врізався автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на великий швидкості рухався по зустрічній смузі дорожнього руху, тобто по смузі, виїзд на яку здійснювала ОСОБА_1 для подальшого руху у відповідному напрямку. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що вона повною мірою виконала вимоги ПДР України, а оскільки зіткнення транспортних засобів відбулося на її смузі дорожнього руху, яка є зустрічною для автомобіля Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , то виникнення ДТП перебуває у причинно-наслідковому зв`язку лише з діями ОСОБА_2 , який керував вказаним автомобілем.

З урахуванням викладеного, у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що шкодує про те, що вказана подія спричинила такі негативні наслідки, і просила врахувати вказані пояснення під час судового розгляду.

Захисником Дзюбаком А.В. під час судового розгляду надано пояснення, аналогічні за змістом письмовим поясненням ОСОБА_1 . На додаток до цього, захисник Дзюбак А.В. зазначив, що ОСОБА_1 при виїзді на перехрестя надала перевагу в русі всім транспортним засобам, що рухалися по головній дорозі. Натомість ОСОБА_2 , під`їжджаючи до перехрестя, не міг не бачити автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а тому при виявленні відповідної перешкоди повинен був належним чином виконати вимоги п. 12.3 ПДР України аж до повної зупинки транспортного засобу. Однак ОСОБА_2 цього не зробив, допустивши зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 вже на її смузі дорожнього руху, тобто допустивши виїзд на зустрічну смугу.

Крім того, захисником Дзюбаком А.В. подано клопотання про призначення експертизи (а.с. 15).

З урахуванням вищевикладеного, захисник просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, у випадку визнання судом вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, захисник просив суворо її не карати, не застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Харитончук Є.В. під час судового розгляду надали пояснення, зміст яких викладено у відповідному процесуальному документі, що долучено до матеріалів справи (а.с. 51-54). Зміст пояснень зводиться до того, що саме ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на перехрестя з головною дорогою, маючи нормальну оглядовість та можливість побачити автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , здійснила виїзд на його смугу дорожнього руху, внаслідок чого з метою уникнення прямого зіткнення ОСОБА_2 вимушений був повертати автомобіль ліворуч та скеровувати його на зустрічну смугу, що дало можливість відвернути гірші наслідки ДТП. Разом з тим, ОСОБА_2 акцентував увагу на тому, що зіткнення між автомобілями відбулося на його смузі дорожнього, а не на зустрічній для нього полосі дорожнього руху. У зв`язку з цим ОСОБА_2 просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, не наполягав на застосуванні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У судове засідання викликалися та з`явилися також працівники поліції старший лейтенант поліції Демур Є.О. та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , які в своїх поясненнях зазначили, що 21.02.2025 року ними під час виконання службових обов`язків було отримано повідомлення про ДТП на вул. Визволителів у с. Лютіж Вишгородського району Київської області. По прибуттю на місце події працівниками поліції було виявлено два автомобілі, між якими відбулося зіткнення: Shoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 . Після огляду місця ДТП, опитування його учасників працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Shoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги не виконала вимоги дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», не надала переваги в русі автомобілю Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. З метою уникнення прямого зіткнення ОСОБА_2 скерував автомобіль на узбіччя, де збив дорожній знак та зупинився. На місці події ОСОБА_1 не заперечувала факту ДТП, повідомила, що не має досвіду керування транспортним засобом, а тому при виїзді на перехрестя злякалася та випадково натиснула педаль газу. При складанні матеріалів в учасників ДТП не було жодних заперечень чи зауважень. Крім того, працівники поліції підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлялися до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, результати огляду були негативні, обидва водії були тверезі. Всі обставини фіксувалися на нагрудну камеру, однак надати відеозапис на даний час неможливо..

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що наявних матеріалів справи, у тому числі з урахуванням фотозображень та відеозаписів, які були надані учасниками справи, у тому числі захисником Дзюбаком А.В., достатньо для повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду, встановлення обставин ДТП, визначення особи, яка порушила вимоги ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Обставини даної справи, як і самої ДТП, не характеризуються складністю чи такою особливістю, які б вимагали застосування знань відмінних від правових. Отже, об`єктивної та абсолютної потреби у призначенні та проведенні експертизи в межах даної справи не встановлено. У зв`язку з цим клопотання захисника Дзюбака А.В. підлягає залишенню без задоволення.

Щодо суті інкримінованого правопорушення.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Аналіз диспозиції ст. 124 КУпАП дає можливість зробити висновок, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має матеріальний склад, тобто є закінченим з моменту настання суспільно-шкідливих наслідків. У кінцевому підсумку об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає обов`язкову сукупну наявність суспільно-шкідливого діяння у виді порушення вимог ПДР України, а також суспільно-шкідливих наслідків, які перелічені у диспозиції ст. 124 КУпАП та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-шкідливим діянням.

З урахуванням вищевикладеного суд звертає увагу, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП може бути правомірним результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення тоді і лише тоді, коли в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення на основі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричні висновки щодо порушення ОСОБА_1 конкретних вимог ПДР України, що з необхідністю та виключною послідовністю призвело до настання суспільно-шкідливого наслідку, передбаченого у диспозиції ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 слідує, що суть інкримінованого правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 16.11 ПДР України, до призвело до зіткнення транспортних засобів та отримання ними механічних пошкоджень.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 16.1 ПДР України перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Зі схеми місця ДТП від 21.02.2025 року (а.с. 2) судом встановлено, що зіткнення автомобілів мало місце на перехресті вулиць Шевченка та вул. Визволителів у с. Лютіж Вишгородського району Київської області. Вказане перехрестя є нерегульованим: дорога вул. Визволителів є головною, що помічено відповідним дорожнім знаком 2.3, а дорога по вул. Шевченка є другорядною, що помічено відповідними дорожніми знаками 2.2, 2.4.

Відповідно до п. 2.2 Розділу 33 ПДР України дорожній знак пріоритету 2.2 - проїзд без зупинки заборонено передбачає, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

З пояснень учасників справи та схеми місця ДТП від 21.02.2025 року судом підтверджено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Shoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по вул. Шевченка з метою подальшого виїзду на перехрестя з вул. Визволителів. У свою чергу, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Визволителів у правій полосі, тобто тій, що ближче до перетину з вулицею Шевченка.

Таким чином, ОСОБА_1 при виїзді на вказане перехрестя, перебуваючи на другорядній дорозі, була зобов`язана: виконати вимоги знаку 2.2, зупинившись перед стоп-лінією у разі її наявності, а у разі відсутності перед знаком, надати дорогу (перевагу в русі) автомобілям, що рухаються по головній дорозі незалежно від напрямку їх руху, після чого здійснити виїзд на перехрестя та продовжити рух у запланованому напрямку.

Зі схеми місця ДТП та пояснень учасників справи судом вбачається, що ОСОБА_1 не надала переваги в русі автомобілю, що під керуванням ОСОБА_2 рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення. При чому на схемі місця ДТП місце зіткнення транспортних засобів позначено на полосі дорожнього руху, виїзд на яку планувала ОСОБА_1 , тобто на зустрічній по відношенню до ОСОБА_2 смузі.

При дослідженні наданого стороною захисту DVD-R судом встановлено, що на ньому наявні: папка з файлами під назвою «Фото ДТП», яка містить 12 файлів з фотозображеннями, та два ідентичні файли з відеозаписом під назвами «21.02.25р 13.41 ДТП Філонова», «копі 21.02.25р 13.41 ДТП Філонова». Вказані відеозаписи зроблені на камеру спостереження, що розташована на території приватного домоволодіння, зафіксовані обставини та факти за датою, часом та місцем узгоджуються з тими, що розглядаються в межах даної справи. Сам відеозапис утворює логічну, послідовну, хронологічну картину ДТП від 21.02.2025 року. Підстав сумніватися у належності, допустимості, достовірності вказаних відеозаписів судом не встановлено.

На вказаному відеозаписі відображено перехрестя вул. Шевченка та вул. Визволителів, яке зафіксовано на схемі місця ДТП від 21.02.2025 року. З відеозапису підтверджується, що перехрестя є нерегульованим, дорога по вул. Шевченка є другорядною, містить знак 2.2 та 2.4, при цьому з відеозапису неможливо встановити наявність стоп-лінії після знаку 2.2, у тому числі внаслідок наявності на дорозі опадів у виді залишку снігу.

З відеозапису видно, що автомобіль Shoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , рухається по вул. Шевченка, після чого під`їжджає до вказаного перехрестя та здійснює частковий виїзд на нього. Після цього ОСОБА_1 пропускає два автомобілі, що рухалися зліва-направо та розпочинає маневр виїзду на перехрестя. При цьому перед виїздом автомобіль ОСОБА_1 відкатується назад, а вже після цього виїжджає на смугу дорожнього руху, по якій рухаються автомобілі зліва-направо, повертає автомобіль трохи праворуч, після чого відбувається зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За результатами дослідження наданих учасниками справи фотозображень (а.с. 47-50), у тому числі тих, які містяться на диску, суд звертає увагу, що деякі з зображень в силу зафіксованих на них погодних умов, зовнішньої обстановки, освітлення зроблені безпосередньо в день ДТП, а деякі з них в інший день, який встановити неможливо. Разом з тим, з вказаних зображень підтверджується, що виїзд на перехрестя з вул. Шевченка ускладнений тим, що вул. Визволителів перебуває вище за вул. Шевченка, а тому виїзд на перехрестя становить собою невеликий підйом на гору. Крім того, з огляду на наявність нахилу дорогу, це створює обмежену оглядовість на транспортні засоби, що рухаються по головній дорозі.

З урахуванням вищевикладеного, судом з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 виїжджаючи на вказане перехрестя повною мірою вимоги знаку 2.2 не виконала, оскільки повинна була повністю зупинитися безпосередньо перед знаком за умови відсутності видимої стоп-лінії (у тому числі через погодні умови) або перед наявною стоп-лінією, яка відображена на наданих суду фотозображеннях. Однак ОСОБА_1 не здійснила зупинки у вказаних місцях, допустивши частковий виїзд на вказане перехрестя з наступною зупинкою там.

Суд погоджується, що частковий виїзд на перехрестя в розумних межах за даних обставин дорожньої обстановки може бути виправданий, оскільки тільки в такий спосіб можна побачити автомобілі, що рухаються по головній дорозі, надати їм перевагу в русі та здійснити безпечний виїзд у відповідну смугу дорожнього руху. Разом з тим, це має здійснюватися лише після належного виконання вимог дорожнього знаку 2.2.

З відеозапису вбачається, що після ігнорування вказаних вимог, ОСОБА_1 надала дорогу двом автомобілям, які рухалися зліва-направо, після чого розпочала маневр виїзду на перехрестя. Вже на перехресті автомобіль ОСОБА_1 зіткнувся з автомобілем ОСОБА_2 . При цьому місце розташування автомобіля ОСОБА_1 в момент зіткнення, а також траєкторія руху і місце розташування автомобіля ОСОБА_2 , в момент зіткнення дає можливість зробити висновок, що зіткнення мало місце в смузі, по якій рухався ОСОБА_2 . У той же час, з характеру та локалізації пошкоджень автомобілів, їх місця розташування після зіткнення вбачається, що зіткнення не було прямим, а відбулося по дотичній траєкторії таким чином, що ОСОБА_2 з метою уникнення зіткнення спрямував автомобіль на зустрічну смугу дорожнього руху. Вказані обставини відповідно змістили і місце зіткнення автомобілів ближче до розділення смуг дорожнього руху.

У будь-якому випадку з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 встигла виїхати лише на смугу, по якій рухався ОСОБА_2 , тим самим фактично перекривши її. При цьому ОСОБА_1 здійснила маневр виїзду майже впритул до моменту проїзду ОСОБА_2 перехрестя, тобто виїхала прямо перед ним, внаслідок чого повністю уникнути зіткнення було неможливо. Тим самим спростовуються доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_1 вже здійснила заїзд у свою смугу дорожнього руху.

Характер пошкоджень, їх локалізація та місце розташування автомобілів після зіткнення не дають можливості зробити висновок, що швидкість ОСОБА_2 була великою, що унеможливило виконання ним вимог 12.1, 13.1 ПДР України. Враховуючи раптовість виїзду ОСОБА_1 на перехрестя, враховуючи особливості дорожньої обстановки, суд вважає, що ОСОБА_2 вжив всіх можливих заходів для об`їзду виниклої перешкоди, спрямувавши автомобіль на зустрічну смугу та відвернувши пряме зіткнення.

За сукупності вищевикладених обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконала вимог дорожнього знаку 2.2, виїхала на перехрестя безпосередньо перед ОСОБА_2 , не надавши йому дороги для руху, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 ПДР України при здійсненні руху нерегульованим перехрестям. Саме внаслідок допущеного нею порушення відбулося зіткнення транспортних засобів.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За результатами повного, всебічного судового розгляду суд вважає, що версія обвинувачення, викладена у протоколі, про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення нею вимог п. 16.11 ПДР України, що призвело до зіткнення з іншим автомобілем, є розумною, логічною, послідовною та такою, що підтверджується наявними матеріалами справи. Тобто, версія сторони обвинувачення «поза розумним сумнівом» підтверджена судом під час судового розгляду.

Версія сторони захисту щодо порушення вимог ПДР України лише з боку потерпілого ОСОБА_2 , а саме допущення ним зіткнення на великий швидкості з автомобілем ОСОБА_1 , яка вже виїхала у свою смугу дорожнього руху, не знаходить свого підтвердження у наявних матеріалах справи та не є розумною з огляду на встановлені судом обставини. Елементом цієї версії, що знайшов своє часткове підтвердження, є виїзд ОСОБА_2 на зустрічну смугу, що, однак, був здійснений ним у зв`язку з раптовою появою в його полосі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , яка фактично перекрила подальший рух та змусила його вживати заходів щодо уникнення прямого зіткнення, зокрема, шляхом виїзду на зустрічну полосу, що і змістило місце зіткнення автомобілів.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 252968 від 21.02.2025 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто нею підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- схемою місця ДТП від 21.02.2025 року у с. Лютіж перехрестя вул. Визволителів Шевченко; схема підписана ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , жодних заперечень та зауважень щодо схеми та відомостей, викладених у ній, не виявлено;

- наданим відеозаписом з камери спостереження з приватного домоволодіння, яке долучено до матеріалів справи на відповідному диску;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , що були надані ним під час судового розгляду;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС, з яких вбачається наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП; провину ОСОБА_1 вважаю доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, стягується на користь держави судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 23, 33, 34, 35, 40-1, 124, 254-256, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя О.В. Рукас