КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1912/2025
Головуючий в суді І інстанції Константінова К.Е.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Харчука Олександра Петровича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Харчука Олександра Петровича на постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 28 жовтня 2024 року о 23:40 в м. Києві по бул. Л.Українки, 5 керував автомобілем Volkswagen PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 всупереч вимогам п. 2.9а ПДР у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі. Висновок лікаря № 005774 від 29 жовтня 2024 року, що зафіксовано на бодікамеру № 473609, 472885 та 472861 працівників поліції, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Харчук О.П. подав апеляційну скаргу 07 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку, в якій просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник вказував, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він, будучи абсолютно тверезим, погодився проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Проте під час проходження огляду на стан сп`яніння у КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_1 , зважаючи на стан здоров`я та з фізіологічних потреб не зміг здати аналіз сечі. При цьому із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він просив у лікаря нарколога відібрати у нього будь-який інший зразок біологічного середовища, щоб провести відповідні лабораторні дослідження. Однак, не зважаючи на вищевикладене, лікар нарколог відмовився відбирати у ОСОБА_1 інші зразки біологічного середовища та діагностував у нього стан наркотичного сп`яніння без проведення обов`язкових лабораторних досліджень.

Наводив зміст ст. 7, 9, 245, 252 КУпАП, ст. 62 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 щодо презумпції невинуватості, судову практику ЄСПЛ у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain», ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правові висновки Верховного Суду в постановах від 19 лютого 2020 року в справі № 204/8036/16-а, від 15 травня 2019 року в справі № 537/2088/17, вказував, що ОСОБА_1 не визнавав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилався на ч. 5, 6 ст. 266 КУпАП, п. 15, 7, 12, 13, 22 розділу 3 Інструкції № 1452/735, вказував, що встановлення діагнозу наркотичного сп`яніння без проведення лабораторних досліджень є протиправним, а висновки щодо результатів медичного огляду - недійсні в силу п. 22 розділу 3 Інструкції № 1452/735 та ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Так, з висновку лікаря-нарколога № 005744 від 29 жовтня 2024 року та акту огляду № 005774 від 29 жовтня 2024 року, а також відповіді на адвокатський запит від 06 лютого 2025 року № 201 вбачається, що стан наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 було діагностовано клінічно, тобто без проведення обов`язкових лабораторних досліджень.

Cудом не враховано, що згідно п. 3 розділу 3 Інструкції № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства.

Отже, виходячи з вказаних вище вимог Інструкції № 1452/735 вбачається, що огляд проводиться виключно лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, а тому саме на лікаря покладено обов`язок провести огляд на стан сп`яніння з дотриманням вище вказаних вимог Інструкції і саме лікар-нарколог мав би запропонувати та відібрати у ОСОБА_1 інші зразки біологічного середовища для проведення лабораторних досліджень, і в такому випадку будь-яких заяв чи клопотань від обстежуваної особи про відібрання у неї біологічних зразків не потрібне.

Таким чином, зважаючи на те, що стан наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 діагностований без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, сторона захисту наголошувала та ньому, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням п. 7, 15 розділу 3 Інструкції № 1452/735 та є недійсним в силу положень п. 22 розділу 3 Інструкції № 1452/735 та ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Судом безпідставно не було враховано п. 7, 13 розділу 3 Інструкції та пояснень ОСОБА_1 , оскільки для лабораторного дослідження може відбиратися не лише сеча, а й зокрема кров, на дослідженні зразків якої наполягав ОСОБА_1 , проте йому в цьому було відмовлено.

Посилався на розгляд справи за відсутності сторони обвинувачення, чим порушено п. 1 ст. 6 Конвенції щодо вимоги безсторонності, оскільки в такому випадку суд перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення.

Заслухавши пояснення захисника Харчука О.П., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Зазначених вимог закону у цій справі у повній мірі дотримано не було.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком неможливо.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 28 жовтня 2024 року о 23:40 год. по бул. Лесі Українки, 5, керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які вирівнювались з ним на світлофорі та наказували йому зупинитись. Не пам`ятає, чи працівники поліції повідомляли йому причину зупинки. В стані наркотичного сп`яніння не перебував, не заперечив того факту, що їздив до лікаря нарколога. Висновок - заперечує, оскільки лікар - нарколог зробила висновок з огляду і запропонувала здати аналізи. Останній повідомив, що не хоче в туалет, але лікар сказала, що в неї немає часу чекати, поки він здасть аналізи, тому вважав, що висновок є незаконним. Стверджував, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував. Огляд проводився із порушеннями.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 825235 від 29 жовтня 2024 року, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 жовтня 2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що встановлено клінічно; відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Так, судом першої інстанції досліджено наявний в матеріалах справи диск із відеозаписом з місця події, з якого видно наступне:

Відео «825235-1» від 28.10.2024:

23:45:30 - працівники поліції стоять біля автомобіля із увімкненим двигуном.

23:47:33 - патрульна поліція везе ОСОБА_1 до лікаря-нарколога, який роз`яснює його права і всю процедуру проходження.

00:27:16 - ОСОБА_1 розпочинає проходити огляд у лікаря нарколога, який роз`яснює його процесуальні права і всю процедуру проходження.

00:27:45 - ОСОБА_1 заповнює письмову згоду на проходження огляду.

00:32:54 - лікар проводить візуальний огляд ОСОБА_1

00:33:18 - лікар світить в очі ОСОБА_1 ліхтариком.

00:33:46 - лікар міряє тиск ОСОБА_1

00:35:27 - лікар-нарколог попереджає ОСОБА_1 , що якщо він в 01:35 год. не здасть аналізи, вона складе висновок, що стан наркотичного сп`яніння був виявлений згідно візуальних ознак.

00:35:43 - лікар надає ОСОБА_1 стаканчик для пиття води, каже «повно води».

00:45:14 - лікар в присутності ОСОБА_1 заповнює документи.

00:45:32 - працівник поліції: «Ви ж зрозумійте, зараз буде позитивний висновок і 130 КУпАП». ОСОБА_1 на це киває головою, не зазначаючи, що йому треба час, щоб здати аналіз, не заперечує.

00:45:40 - Лікар: «Так він цього і добивається» ( ОСОБА_1 не заперечує).

00:47:55 - ОСОБА_1 підписується в документах лікаря.

00:48:15 - лікар-нарколог: «Я вам надала на ознайомлення висновок, що ви перебуваєте в стані наркотичного сп`яніння» ( ОСОБА_1 не висловлює зауважень, каже: «Угу» і підписує документи).

00:48:35 - ОСОБА_1 відмовляється ставити підпис, що він ознайомлений з висновком.

00:49:34 - лікар вручив ОСОБА_1 копію висновку. ( ОСОБА_1 не висловлює зауважень).

Між тим, вказаних доказів не достатньо для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене у формі керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Зі змісту ст. 254, 256 КУпАП випливає, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок №1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735).

Згідно з положеннями ч. 1-3, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 2 Інструкції №1452/735 та пунктом 2 Порядку № 1103, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 4 Інструкції №1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У пункті 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 3-4 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відповідно до пунктів 7-8 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, а метою такого лабораторного дослідження є виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (пункти 12-13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15 розділу ІІІ Інструкції №1452/735).

Згідно п. 10 Порядку № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Відповідно до положень пункту 22 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як зазначалось вище, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 825235 встановлено, що 28 жовтня 2024 року о 23 год 40 хв. у місті Київ по бул. Л.Українки, 5 ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 всупереч вимогам п. 2.9а ПДР у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

До вказаного протоколу доданий висновок з КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 005774 від 29 жовтня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 29 жовтня 2024 року о 00 год. 24 хв. перебував у стані наркотичного сп`яніння (клінічно).

Вказане свідчить про те, що лікарем була встановлена наявність у організмі ОСОБА_1 наркотичних речовин без проведення лабораторних досліджень.

Разом з тим, згідно з поясненнями ОСОБА_1 та відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який міститься у матеріалах про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 з фізіологічних потреб не зміг здати аналіз сечі, тому просив взяти в нього кров для аналізу. Однак лікар відмовився відбирати у нього інші зразки біологічного середовища та діагностував стан наркотичного сп`яніння без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, тобто на підставі клінічних ознак.

Зазначені обставини у поєднанні із фактом відсутності лабораторних досліджень викликає обґрунтований сумнів у доведеності факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, що, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, судом тлумачиться на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі - КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції №1452/735, зокрема, з порушенням пунктів 7-8 розділу ІІІ цієї Інструкції, яка вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, та п. 10 Порядку № 1103, яким передбачено, що у разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням, а тому відповідно до приписів пункту 22 Інструкції №1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння вважаються недійсними.

При цьому, слід зазначити, що виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 не є доказом перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, а є підставою для проведення огляду такого водія у встановленому законом порядку, що прямо вказано у пункті 2 розділу І цієї Інструкції, за результатами якого відповідний стан сп`яніння знайде або не знайде підтвердження.

Інших доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в матеріалах справ докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст. 245, 252, 268, 280 КУпАП, не встановлено винуватість особи, в результаті чого суд дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи до уваги наведене та відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 відмовився від відібрання у нього зразка його біологічного середовища, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена у поза розумний сумнів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд не може погодитися з помилковими доводами апеляційної скарги щодо порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо безсторонності суду в зв`язку з відсутністю сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинного КУпАП, ст. 250 якого передбачено, що участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою лише при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу.

Апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду переглянула справу водія, притягнутого до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, після того, як Європейський суд з прав людини встановив порушення Конвенції Україною, та прийняла постанову від 30 серпня 2023 року в справі № 208/712/19. Велика Палата прийшла до висновку, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази. У справі щодо заявника суд не вчиняв жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення. В основу винесеної постанови суд поклав лише письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом (протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, пояснення свідків) та самим водієм. Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, доводів та аргументів сторони захисту, суд діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя. Отже, Велика Палата Верховного Суду відмовила в задоволенні заяви захисника про перегляд рішень судів після рішення ЄСПЛ.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Харчука Олександра Петровича задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.