ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4681/24 Номер провадження 33/814/349/25Головуючий у 1-й інстанції Пилипчук М. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П. за участі адвоката Кривченко В.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Кривченко Володимира Івановича на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 05 червня 2024 року о 09.55 год на 208 км автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський» ОСОБА_1 керував транспортним засобом Intercargo Truck, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції був проведений у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alcotest № 7510 ARMF 0285. За результатом огляду встановлено стан сп`яніння у водія ОСОБА_1 , результат тесту 0,50 % проміле, тест № 422, про що був складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп`яніння фіксувався із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Вище вказаними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Кривченко В.І. та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду від 23.01.2025 року та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях у ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 не погоджується, вважає його прийняття без повного, всебічного і об`єктивного з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що відповідно до матеріалів справи не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем 05.06.2024 року, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Крім того, посилається на те, що згідно з п.4 Розділу ІІ Інструкції проведення медичного огляду працівниками поліції передбачено проводити лише один раз, а не декілька разів, як це зафіксовано на відеозаписі коли працівник поліції декілька разів без заміни мундштука вимагав від ОСОБА_1 проходити такий огляд одним алкотестером Драгер, не повідомляючи його результати при першому разі його проходження.

Також вказував, що на формальність огляду вказує також і факт, що його підзахисний не був відсторонений від керування і того ж дня доставив вантаж за призначенням.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2024 року о 09.55 год на 208 км автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський» ОСОБА_1 керував транспортним засобом Intercargo Truck, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції був проведений у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alcotest+ № 7510 ARMF 0285. За результатом огляду встановлено стан сп`яніння у водія ОСОБА_1 , результат тесту 0,50 % проміле, тест № 422, про що був складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп`яніння фіксувався із застосуванням технічних засобів відеозапису. ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629922 від 05.06.2024 року, роздруківкою приладу «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 не погоджується, вважає його прийняття без повного, всебічного і об`єктивного з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції проводять огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», провівши першу спробу працівник поліції зазначив, що прилад показав «алкоголь у роті». ОСОБА_1 (хронологічний відрізок 10:07:20 триває далі). Працівники поліції , що потрібно повторно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та запропонували замінити мундштук на новий, однак останній відмовився, зазначивши, що не бажає замінювати. Пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» результат, якого склав 0.50 (хронологічний відрізок 10:09:14 триває далі). Працівниками поліції було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 та в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того із відеозапису з боді камер працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом, тому довід апеляційної скарги, що останній не керував транспортним засобом не беруться судом до уваги.

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 , а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629922 від 05.06.2024 року, роздруківкою приладу «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Кривченко В.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кривченко Володимира Івановича залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин