Деражнянський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
25 березня 2025 року Справа № 673/1375/24 Провадження № 3/673/87/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Ягодіна Т.В., за участю особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , його законного представника ОСОБА_3 , представника-адвоката Бойка В.В., секретаря судового засідання Ставнічук Р.М. розглянувши матеріали, які надійшли від СЮП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , працюючої швачкою ФОП ОСОБА_4 ,

за ч.3 ст.173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №275889, складеного ст. інспектором СЮП ВП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 07.01.2025 року відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КУпАП, неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця 9 класу Лозівського ліцею у період з 21.10.2024 року по 06.12.2024 року під час освітнього процесу та поза ним, вчинила булінг (цькування) відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме психологічне насилля, яке виражалось в образах нецензурними словами, підбуренні інших учасників процесу до приниження ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілого. Оскільки ОСОБА_5 не досягла віку з якого настає адміністративна відповідальність, тому до адміністративної відповідальності притягується її матір ОСОБА_1 , яка порушила вимоги ст. 28 КУ, п.1 ст. 150 СКУ, ст.. 53, п.3 ст. 55 ЗУ «Про освіту», ч.2 ст. 28 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнала та показала суду, що 21.10.2024 року зі слів своєї дочки дізналася, що того ж дня на уроці фізкультури під час гри у баскетбол ОСОБА_2 влучив м`ячем у голову дівчинки. Від цього у останньої були сильні головні болі, вона втратила слух на одне вухо та не мала можливості отримати медичну допомогу у школі. Після цього у вечірній час, коли дочка була вдома, зі слів останньої дізналася, що у групі, яка створена її однокласниками у телеграм-каналі ОСОБА_2 на зауваження останніх висловлені із вживанням нецензурної лексики з приводу поведінки на уроці фізкультури також висловлювався лайливо. На наступний день дізналась, що мати ОСОБА_2 звернулася до керівництва школи з приводу неправомірних дій дітей класу, де навчається її дочка.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 суду підтвердив як 21.10.2024 року на уроці фізичного виховання, граючи у баскетбол, ненароком влучив в область голови своїй однокласниці ОСОБА_5 . Хоча і не відчував своє провини у цьому, на прохання вчителя, просив пробачення у дівчини. Того ж дня у вечірній час ОСОБА_5 та інші однокласники у спільну групу соціальних мереж відправляли текстові та голосові повідомлення в яких звинувачували його у неправомірній поведінці, вживали нецензурну лексику та принижували його. Після, до нього також приходили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з питаннями чому він вдарив ОСОБА_5 . Крім того вказував, як 06.12.2024 року під час перерви між уроками, виходячи із класу, залишив свій мобільний телефон із ввімкнутим диктофоном на парті. Коли через деякий час повернувся та прослухав запис, зрозумів, що однокласники, в тому числі ОСОБА_5 , образливо висловлювались в його адресу.

Неповнолітня свідок ОСОБА_5 суду підтвердила як 21.10.2024 року під час уроку фізкультури ОСОБА_2 вдарив її м`ячем у голову, при цьому вважає, що останній зробив це навмисно, оскільки грає у баскетбол без дотримання правил. Внаслідок вказаного удару у неї оніміла частина голови, були сторонні шуми та вона на короткий час втратила слух на ліве вухо та зір на ліве око. При цьому, ОСОБА_2 поводив себе зверхньо, лише після втручання вчителя фізкультури, попросив у неї вибачення. Також підтвердила, що з приводу отримання травми зверталася до класного керівника, яка в подальшому супроводжувала її до медичної сестри. Пояснила, що після такого злякалась за своє здоров`я та злилася на ОСОБА_2 . Того ж дня у вечері у групу у телеграм-каналі, яка складалася із учнів її класу, в тому числі ОСОБА_2 , скидала текстові та голосові повідомлення в яких лаялась нецензурно та обурювалася поведінкою ОСОБА_2 під час гри у баскетбол. В свою чергу в такий же спосіб діяв ОСОБА_2 . Наступного дня вказану групу видалили. З метою залагодити конфлікт, 22.10.2024 року писала в особисті повідомлення ОСОБА_2 , однак той не реагував. Після вказаного випадку припинила спілкування з ОСОБА_2 . Стосовно підбурювання однокласників до вживання образ в адресу потерпілого заперечувала. В січні 2025 року почала отримувати повідомлення від невідомих осіб про необхідність вибачитись на колінах перед ОСОБА_2 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_8 підтвердив як 21.10.2024 року ОСОБА_2 вдарив м`ячем в область голови ОСОБА_5 . Після цього, вчителька фізкультури примусила його просити вибачення у однокласниці. У ввечері того ж дня учні класу з цього приводу скидали повідомлення у спільну групу, де кожен висловлювався з приводу поведінки ОСОБА_2 , вживали при цьому ненормативну лексику, в тому числі і потерпілий. До цього товаришував із ОСОБА_2 та мав намір продовжувати дружбу. Проте, після 21.10.2024 року баба потерпілого, без дозволу, поширила фотографії учнів 9 класу Лозівського ліцею у соціальних мережах, звинувативши їх у вчиненні булінгу. Після вказаного, припинив підтримувати будь-які відносини із ОСОБА_2 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 підтвердив суду, що 21.10.2024 року перебував на лікарняному та відповідно не був того дня на заняттях у школі. Того ж дня у ввечері із голосового повідомлення ОСОБА_5 , яке вона поширила у спільній групі однокласників, дізнався про те, що ОСОБА_2 вдарив її м`ячем у голову. Коли на повідомлення однокласників ОСОБА_2 надіслав голосове повідомлення, під час якого висловлювався до всіх нецензурно, прийняв рішення про висвітлення своєї думки з цього приводу. У своєму повідомленні вказав, що ОСОБА_2 за такі дії, з огляду на травму, яку отримала ОСОБА_5 мав би попросити вибачення у неї. При цьому теж вживав ненормативну лексику.

Свідок ОСОБА_10 показала, що являється класним керівником 9 класу Лозівського ліцею. 21.10.2024 року під час уроків до неї звернулася учениця ОСОБА_5 зі скаргами на головний біль, запаморочення, в зв`язку з чим супроводжувала її до шкільної медсестри. Зі слів учениці дізналася, що під час гри у баскетбол ОСОБА_2 вдарив її м`ячем у голову. Про такі події також її повідомила вчитель фізкультури. Ввечері до неї телефонувала баба ОСОБА_2 , а мати останнього скидала її переписку між дітьми, де була присутня нецензурна лайка. До цього конфліктів між учнями не було. Також не чула, щоб хтось з учнів ображав ОСОБА_2 . При цьому, останній мав звичку доносити вчителям про поведінку однокласників.

Свідок ОСОБА_11 , яка являється директором Лозівського ліцею пояснила, що в жовтні 2024 року отримала усне звернення від ОСОБА_3 про те, що однокласники нецензурно лаялись по відношенню до її сина ОСОБА_2 , яка також надала усю переписку між дітьми у групі телеграм- каналу. Усі отримані документи з цього приводу передала працівнику ювенальної превенції. При цьому стверджувала, що жодної агресії між цими учнями не вбачалось.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази суд приходить до наступних висновків.

Відповідно вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Диспозиція ч.1 ст. 173-4 КУпАП передбачає відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Згідно ч. 3 ст. 173-4 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, -тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

Тобто, типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Систематичність (повторюваність) діяння одна з типових ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.

Положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Із наданих суду доказів, зокрема: роздруківок текстових повідомлень, аудіо записів голосових повідомлень із групи телеграм-каналу, показань допитаних безпосередньо в суді неповнолітніх потерпілого та свідків встановлено, що конфлікт між дітьми та ОСОБА_2 мав місце 21.10.2024р.

Також із наданої суду відповіді відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської міської ради від 10.12.2024 року №858/01-31 вбачається, що 24.10.2024 року під час засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Лозівського ліцею щодо скарги ОСОБА_3 від 22.10.2024 року факти вчинення систематичного фізичного, психологічного насильства проти ОСОБА_2 , а також підтвердження погіршення фізичного чи психічного здоров`я не підтверджені. Інцидент, який мав місце на уроці фізкультури 21.10.2024 року та після цього у той же день носив ситуативний характер.

При цьому із вказаного документа також вбачається, що 25.11.2024 року ОСОБА_3 повторно зверталася із заявами про булінг щодо її дитини ОСОБА_2 . До вказаної заяви остання долучила скріншоти переписки між учнями 9 класу у телеграм-каналі від 01 вересня 2024 року, де підтверджуються факти цькування ОСОБА_2 однокласниками. Також мати ОСОБА_2 надала нові докази, що з 01 вересня 2024 року над її дитиною систематично здійснювалося фізичне насильство (биття по голові) його однокласником ОСОБА_12 , що також підтвердили інші діти.

Системний аналіз приписів ст.ст.7,254,279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надані суду матеріали не містять доказів, які б достовірно свідчили про вчинення булінгу неповнолітньою ОСОБА_5 відносно неповнолітнього ОСОБА_2 в період часу з 22.10.2024р по 06.12.2024р., як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний акт обвинувачення також не містить посилання про вчинення 01.09.2024 року неповнолітньою ОСОБА_5 булінгу відносно неповнолітнього ОСОБА_2 .

Допитаний у суді з цього привиду ст.. інспектор СЮП ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Кондратюк Д.А. пояснив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КУпАП в основу обвинувачення покладав пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 . При цьому, останній мав самостійно надати суду докази вчинення учнями ліцею відносно нього булінгу, що мав місце 06.12.2024р. Підтвердив, що в такий спосіб змушений був реагувати на численні скарги, які отримував від матері та баби потерпілого ОСОБА_2 .

Відповідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Всебічно, повно та об`єктивному дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи ст.62 Конституції України, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП не доведена наданими у справі доказами.

Отже згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в цій справі підлягає закриттю в зв`язку відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.173-4,247,251,280,283,284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Т. В. Ягодіна