Справа № 750/2636/25
Провадження № 3/750/1082/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Кузнєцова О.О., із секретарем судового засідання Чернобай Н.О., за участю ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ухилилася від виконання передбачених ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання без поважних причин пропустила навчання у Чернігівській гімназії №2 ЧМР, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Паркова, 13, в період часу з 08:00 год. 30.09.2024 по 13.02.2025, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що тимчасово не водить дочку ОСОБА_3 до школи через протиправні дії, вчинені керівництвом школи по відношенню до її старшого сина ОСОБА_4 , про що нею були подані відповідні заяви про злочин, і до розгляду цих заяв діти не будуть відвідувати навчальний заклад. Наразі дітей вона навчає сама по програмі «Інтелект» вдома. Писати заяву про обрання відносно дочки форми навчання сімейна відмовляється, оскільки бажає, щоб вона навчалась очно. Стверджує, що протокол складено з порушенням вимог Конституції України. Щодо неправомірних дій по відношенню до сина пояснила, що сина було знято з уроків 04.09.2024 і до кінця дня його тримали в незрозумілому приміщенні, з якого він не міг вийти в туалет, не отримував їжу. Вважає, що положення ст.53 Конституції України про те, що повна загальна середня освіта є обов`язковою, стосується не особи, а навчального закладу.

З метою перевірки тверджень ОСОБА_1 щодо існуванню факту неправомірних дій керівництва школи по відношенню до сина ОСОБА_1 , судом було зроблено запит.

На запит суду директор гімназії Н.Горнюк надала відповідь, згідно із якою ОСОБА_5 було тимчасово відсторонено від освітнього процесу через відсутність у нього щеплень та рекомендовано матері дитини обрати індивідуальну форму навчання.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки, зобов`язані, зокрема, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ №046667 від 18.02.2025 та доданими до нього письмовими матеріалами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КпАП України, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до ст. 53 Конституції України повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Зазначена норма розміщена в Розділі ІІ Конституції України «ПРАВА, СВОБОДИ ТА ОБОВ`ЯЗКИ ЛЮДИНИ І ГРОМАДЯНИНА», а отже не стосуються обов`язків закладів освіти, як помилково вважає ОСОБА_1 .

Вакцинація в Україні не здійснюється примусово, тобто проти волі громадянина, що означає, що пацієнт має право відмовитися від вакцинації чи будь-якого іншого медичного втручання. Проте відмова без поважної причини, тягне за собою певні наслідки, якщо відповідно до законодавства певне медичне втручання є обов`язковим.

Так, одним із наслідків необґрунтованої відмови від профілактичних щеплень є неможливість відвідувати дитячий освітній заклад. Дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно із календарем щеплень, відвідування дитячих закладів не дозволяється. Це пряма норма Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а саме ч. 2 ст. 15 Закону. Це не є порушенням права на освіту, адже у випадку свідомого рішення відмовитися від вакцинації дитини батьки можуть обрати для неї іншу форму навчання.

Суд також керується в даному випадку рішенням Європейського суду з прав людини від 08.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки», постанову ВС від 17.04.2019 у справі №682/1692/17 та постанову ВС від 08.02.2021 у справі №630/554/19.

ОСОБА_1 , свідомо обравши для своєї дитини ОСОБА_3 , не проведення щеплень, має право обрати відносно неї іншу форму навчання.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що бажає, щоб її діти проходили навчання саме в школі, в колективі, навчались спілкуванню, проте наразі їх відстронено від відвідування школи. Також ОСОБА_1 пояснила, що в законодавстві України про освіту не визначено, що таке дитячий заклад, бо її діти відвідують не дитячий, а освітній заклад, а дитячий заклад це на її думку, розважальний заклад. Також ОСОБА_1 зазначила, що вона не знала, що можна оскаржити наказ про відсторонення її дітей від учбового процесу, вважаючи, що, на її думку, цей наказ є незаконним і тому його не треба виконувати і що вирішення спірного питання можливе через намагання порушити кримінальну справу. Також послалась на те, що Конституційний Суд України дав тлумачення поняттю «обов`язковий», зокрема, що цей термін є обов`язковим для держави. Намагається навчати дітей самостійно, але розуміє, що в школі це буде саме найкраще. Має намір вирішити ситуацію, що склалась як найшвидше.

Отже, ОСОБА_6 дійсно не відвідує навчальний заклад, але її мати вживає всіх, на її думку, можливих дій щоб дитина повернулась на навчання. Крім того, з матір`ю проведена бесіда з метою, щоб мати невідкладно вчинила такі дії, щоб дитина якнайшвидше повернулась до освітнього процесу.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу порушниці, її намагання вирішити ситуацію, суд вважає, що є підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП, з закриттям провадження по справі в порядку, передбаченому ч. 2 ст.284 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 23, 33, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Кузнєцова