Провадження № 33/4808/255/25
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Зелінського П.Л., представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Яремчука О.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Яремчука О.О. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2025 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

закрито на підставі ст.38, п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2025 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ст.38, п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник потерпілої адвокат Яремчук О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Івано-Франківського міського суду від 18.02.2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 237 КУпАп, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що постанова суду першої інстанції постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді судом не було з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому постанова не є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Стверджує, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не дав оцінку доказам у справі та не визнав ОСОБА_1 винним у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ст.. 124 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції закривши провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченої ст. 38 КУпАП, без вирішення питання щодо винуватості особи порушив принцип правової визначеності, що є складовим принципом верховенства права, звужує права, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, так і права потерпілого на максимально швидке відшкодування спричинених винною особою збитків, уникнення подальших цивільно-правових спорів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Зелінський П.Л. просили відмовити у задоволенні скарги.

Представник адвокат Яремчук О.О. просив скасувати постанову судді Івано-Франківського міського суду від 18.02.2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 237 КУпАП, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При вирішанні питання щодо застосування вимог ст.38 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, встановлення обґрунтованості висунутого обвинувачення та вирішення питання про винуватість або невинуватість у вчинення правопорушення є прямим обов`язком суду у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка не винна у вчиненні правопорушення повинна мати право довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Таким чином, розгляд провадження судом повинен гарантувати особі, яка звинувачується у вчиненні правопорушення, що суд перевірить обґрунтованість обвинувачення на встановить винуватість або невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Ч.2 ст.38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Таким чином, для закриття провадження на підставі ст.38 КУпАП суд зобов`язаний встановити наступні обставини, які дозволяють закрити провадження у зв`язку з тим, що пройшов, встановлений законом строк з моменту вчинення правопорушення:

1) правопорушення дійсно було вчинено, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

2) пройшов певний строк накладення стягнення, який встановлений відносно вказаного правопорушення.

При цьому, закриття провадження за ст.38 КУпАП у зв`язку з тим, що з дня вчинення правопорушення закінчився встановлений законом строк накладення стягнення, не є реабілітуючою правовою підставою, яка свідчить про невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до теорії права до реабілітуючих належать наступні правові закриття провадження: встановлено відсутність події правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Закриваючи провадження на підставі ст.38 КУпАП суд фактично констатує, що з моменту вчинення правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройшов встановлений законом строк накладення стягнення і особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, розглядаючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, суд у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен встановити обґрунтованість висунутого обвинувачення та ухвалити відповідне рішення. При цьому, якщо на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, суд повинен закрити провадження по справі тільки за умови доведеності вини у вчиненні правопорушення та визнання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності винуватою у вчиненні правопорушення.

Суд не має право закрити провадження у зв`язку із закінчення встановленого законом строку накладення стягнення стосовно особи, яка не вчиняла правопорушення або стосовно особи, винуватість якої у вчиненні правопорушення не доведено у встановленому законом порядку сукупністю належних та допустимих доказів.

Закриття справи у зв`язку з тим, що на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, без перевірки обґрунтованості висунутого обвинувачення, є істотним порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, суд першої інстанції, не перевіривши належним чином обґрунтованість висунутого обвинувачення, допускаючи формалізм та упередженість, закрив провадження з нереабілітуючих підстав за відсутності висновку про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення та ухвалив явно незаконне рішення, яке підлягає безумовному скасуванню.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.11.2024 серії ЕПР1 №174327, 15.11.2024 о 12 год. 31 хв. в м. Івано-Франківськ, на перехресті доріг вул.. Тисменицька та вул.. Українських Декабристів, де рух регулюється сигналами світлофора, водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись на заборонний жовтий сигнал світлофора, не надав перевагу у русі ТЗ Daihatsu Terious д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , яка рухалася на дозволяючий зелений сигнал світлофора, у результаті чого сталося зіткнення між ТЗ. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 8.7.3.ґ, 2.3.б ПДР, за що відповідальність передбачена ст.. 124 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським 1 взводу 2 роти 1 бат. УПП в Івано-Франківській області рядовою поліції Марко Я.М., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що останній розписався в протоколі.

Пояснення ОСОБА_1 зазначені на окремому аркуші.

У ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 , натомість видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 .

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.8.7.3.ґ; 2.3.б Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Разом з тим, апеляційний суд розглядає справу тільки в межах обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і не надає правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди, які не притягуються до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Так, зі схеми місця ДТП вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 вересня 2024 року визначено перехрестя доріг вул. Українських Декабристів та вул. Тисменицька. (а.с. 2)

На схемі дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано розташування транспортних засобів після їх зіткнення, що дозволяє встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, який повністю відповідає обставинам, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищевказана схема складена поліцейським взводу 1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП сержантом поліції Боднарем Ю.М., підтверджується відповідним власноручним підписом поліцейського.

Судом не встановлено, що зазначені на схемі дані не відповідають фактичним обставинам та суперечать іншим доказам по справі.

До вищевказаної схеми дорожньо-транспортної пригоди долучено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого вбачається, що автомобіль марки «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_5 , отримав механічні пошкодження правої фари, правої передньої частини транспортного засобу, правих передніх та задніх дверей, а автомобіль марки «Daihatsu Terious» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження передньої частини ТЗ.

Дані схеми місця дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються із поясненнями, які надали її учасники стосовно послідовності подій, які призвели до відповідних наслідків у вигляді зіткнення транспортних засобів, механізму дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у виді пошкодження автомобілів.

Так, зі змісту письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 3), вбачається, що на перехресті вул. Незалежності та вул. Декабристів виїжджаючи на перехрестя на зелене світло отримала удар від транспортного засобу Dacia НОМЕР_5 .

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 4) вбачається, що він їхав на мигаюче зелене світло світлофора на вул. Українських Декабристів, після чого відбулося зіткнення вправу сторону з автомобілем Daihats. Вважає, що водій Daihats повинен був пересвідчитися і уникнути зіткнення з ним. Стверджує, що він рухався по місту з допустимою швидкістю.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтвердив свої пояснення та стверджував, що не порушував вимоги ПДР України і дорожньо-транспортна пригода сталась з вини іншого водія транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає пояснення ОСОБА_1 технічно неспроможними та такими, що не відповідають фактичним обставинам і суперечать сукупності доказів, які містяться в матеріалах провадження.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи із камер відеонагляду, які охоплювали місце зіткнення транспортних засобів, які були долучені до матеріалів справи учасниками процесу. (а.с. 19).

Відеозаписом, долученим до матеріалів справи, зафіксовано рух транспортних засобів на перехресті вулиць Тисменицька та Українських декабристів. Зокрема, вищевказаним відеозаписом чітко зафіксовано, що водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Dacia Sandero д.н.з. НОМЕР_5 , виїхав на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим створив аварійну ситуацію внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом марки Daihatsu Terious д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Вищевказаний факт повністю збігається із скриншотом відеозапису, який долучено до матеріалів провадження на якому зазначено час 12:31:01 ( а.п.48)

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що дані відеозапису повністю відповідають даним, які зафіксовано у схемі дорожньо-транспортної пригоди, переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого та підтверджують правильність викладення письмових пояснень учасників дорожньо-транспортної події, фотографіям з місця події, які долучені до матеріалів провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав та інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 10.9 ПДР, сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 15.11.2024 року о 12 год. 31 хв. в м. Івано-Франківську на перехресті вул. Тисменицька Українських Декабристів, де рух регулюється сигналами світлофора, керуючи транспортним засобом марки «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_5 , рухаючись на заборонений жовтий сигнал світлофора, порушив вимоги п.п.2.3 б)., п.п.8.7.3. ґ) ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем марки «Daihatsu Terios» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушення вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення 15.11.2024 року і на теперішній час закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Яремчука О.О. задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв