Справа № 468/172/25
Провадження № 33/812/127/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2025 року серії ЕПР №229181 24 січня 2025 року об 14:38 год. по вул. Підпільників ОУН в м. Баштанка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати рух, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL» д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв припаркований поряд з подвір`ям без порушення ПДР. Внаслідок ДТП автомобілі отримав механічні пошкодженняз матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 Б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2025 року серії ЕПР №229149 24 січня 2025 року об 14:38 год. по вул. Підпільників ОУН в м. Баштанка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року в зазначеній в частині скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, в іншій частині постанову залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з відеозапису вбачається, що він з самого початку спілкування з поліцейськими до нього безпідставно були застосовані спеціальні засоби, зокрема перцевий газ та кайданки. При цьому він не допускав ніяких дій непокори чи агресії відносно працівників поліції. Після таких дій поліцейських він був позбавлений можливості належним чином захищати себе при оформленні правопорушень, знайомитися із документи, які відносно нього складались, через біль в очах. Натомість працівниками поліції не роз`яснили йому право на захист та не забезпечили таким правом. Також стверджував, що з відеозапису вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на його проходженні в медичному закладі, але працівники поліції не дали направлення для проходження огляду та не доставили його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Вважає, що позбавлення його права керування кардинально негативно вплине на стан його сім`ї, так як він має дитину з інвалідністю, яка значну частину часу проводить з мамою в лікувальних закладах м. Миколаєва, куди він на автомобілі регулярно доставляє ліки, продукти харчування, предмети першої необхідності, та без автомобіля це буде вкрай важко і затратно робити. Крім того звертає увагу, що вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не заперечує, у скоєнні ДТП щиро покаявся та відшкодував потерпілому шкоду в добровільному порядку.

Справа призначалась апеляційним судом до судового розгляду неодноразово, про дату, час і місце судових засідань ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, за його клопотанням призначені на 20 березня 2025 року, 27 березня 2025 року судові засідання були відкладені. В призначене на 02 квітня 2025 року судове засідання ОСОБА_1 також не з`явився, від нього надійшла заява, у якій він зазначає, що продовжує хворіти на ОРВІ, в зв`язку із чим просить за можливості перенести розгляд апеляційної скарги на інший день, проте якщо суд не буде вбачати для цього підстав, то не буде заперечувати проти розгляду його апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до частини шостої статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, враховуючи, що згідно наданої апелянтом медичної довідки він перебував на амбулаторному лікуванні з 25.03.2025 року по 28.03.2025 року включно, то відповідно до положень частини шостої статті 294 КУпАП апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п. "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2025 року серії ЕПР №229149 24 січня 2025 року об 14:38 год. по вул. Підпільників ОУН в м. Баштанка водій ОСОБА_1 водій керував транспортним засобом керував транспортним засобом «Dewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу додано відео з нагрудної камери поліцейського, направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та письмові пояснення свідків.

В письмових поясненнях, відібраних працівником поліції, свідок ОСОБА_2 зазначила, що 24 січня 2025 року вона знаходилась біля свого подвір`я в м. Баштанка по вул. Івана Семеліта, 13 і в цей час проїзджав автомобіль «Dewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_3 , який здійснив наїзд на припаркований автомобіль «OPEL» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За кермом автомобіля «Dewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_3 був громадянин ОСОБА_1 . Під час спілкування з даним водієм у останнього було чути запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук, нестійка хода, водій вів себе агресивно та в її присутності відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с. 4).

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_3 (а.с. 5).

Від підписів у протоколі та від надання пояснень по суті порушення ОСОБА_1 відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння зафіксований проведеною працівниками поліції відеозйомкою на нагрудний відеореєстратор.

Так, відеозйомкою, проведеною на нагрудну боді-камеру (відео 18:39:03-18:42:48), підтверджується, що працівник поліції неодноразово (як до застосування спецзасобів так і по сплину часу) пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 хоча спочатку і говорив про те, що згоден проїхати в медичний заклад, однак своєю поведінкою цьому не сприяв та наголошував на тому, що він не був за кермом, реагував агресивно, висловлювався нецензурно (відео 15:07:43 -15:08:12; 15:09:22-15:09:27; 15:22:49 15:23:37).

Неодноразове ігнорування пропозиції поліцейського не можна розцінити інакше як відмову від проходження огляду.

Отже дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про національну поліцію" поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати заходи примусу, зокрема фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби як засоби обмеження рухомості (кайданки, тощо), засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії.

Статтею 43 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 , маючи ознаки сп`яніння, а саме: незв`язну мову, в розмові з поліцейським підтвердив, що вживав алкоголь та з самого початку розмови з поліцейськими поводив себе агресивно та зухвало. На пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» відмовився та погодився поїхати до медзакладу. В подальшому коли працівник поліції запитував у нього документи для встановлення особи, останній повідомив, що документів не має, після чого поліцейські попередили його, що він буде затриманий на три години для встановлення особи, в цей час ОСОБА_1 продовжував вести себе агресивно намагався сісти до свого автомобіля, та до нього, після попередження в порядку ст. 43 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський застосував спеціальні засоби. З урахуванням наведеного, доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції під час складання відносно нього протоколів.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що внаслідок затримання працівниками поліції, позбавлення права вільного пересування та болі в очах, після застосування до нього засобів, споряджених речовинами сльозогінної та дратівної дії, він був позбавлений можливості захищати себе, об`єктивно сприймати і оцінювати події, учасником яких він був, оскільки з відеозапису з нагрудної боді-камери вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як до застосування у відношенні нього спецзасобів, так і через значний час після їх застосування, однак ОСОБА_1 ігнорував пропозицію поліцейського. Мотиви ж відмови від проходження медичного огляду не впливають на склад правопорушення, а тому не нівелює факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5. ПДР та не звільняє останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності направлення в медичний заклад та те, що його не доставили до медичного закладу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оскільки ОСОБА_1 спочатку погоджувався, а потім відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, то у працівника поліції були відсутні підстави доставляти його до медичного закладу.

Щодо доводів апелянта, про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені його права, а саме право на захист, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Жодний нормативно-правовий акт не передбачає обов`язкової присутності адвоката (захисника) під час проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку чи під час відмови водія від проходження такого огляду.

Як вбачається з відеозаписів долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 не висловлював бажання скористатись правою допомогою.

Крім того, ОСОБА_1 в повній мірі скористався своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема приймав участь в судовому засіданні в суді першої інстанції разом із захисником адвокатом Ядловським І.М., де вони надавали пояснення щодо обставин справи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить не застосовувати стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, посилаючись на те, що він має на дитину інваліда, яка потребує постійного перевезення до лікувальних закладів, матеріального утримання.

Зазначені вимоги апелянта не можуть бути задоволені з огляду на те, що встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

Апеляційний суд також звертає звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння, пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Доводів щодо оскарження постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, а тому відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП в цій частині апеляційний суд справу не переглядає.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання апеляційного суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

За такого немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апеллянт.

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць