ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/13/25

Провадження № 33/820/224/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н..П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича, потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Скиби Віталія Михайловича, на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урожайне Тернопільської області, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 25 грудня 2024 року, близько 16 год. 20 хв. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП постановою суду від 20 листопада 2024 року, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме умисно виражався в її сторону нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою та штовхав, внаслідок чого була завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 1732 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Скиба В.М. подав апеляційну скаргу в якій просив оскаржувану постанову скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову вважає незаконною.

Місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , належно не повідомивши його, чим порушив право на захист останнього.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім пояснень самої потерпілої.

Стверджує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт через розподіл майна в процесі розлучення. Саме потерпіла провокує конфлікт із ним.

Поза увагою суду залишилось те, що працівники поліції не відбирали пояснень у ОСОБА_1 .

У матеріалах справи відсутні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які могли б підтвердити спокійний характер ОСОБА_1 .

Стверджує, що ОСОБА_1 не вчиняв фізичного насильства щодо потерпілої, оскільки в такому разі на її тілі залишилися б ушкодження у вигляді синців, саден, почервонінь. Однак матеріали справи не містять відомостей щодо наявності таких.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить відомостей про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства та про те, яка шкода заподіяна фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Водночас, адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропущений ним з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 1732 КУпАП проголошена 06 січня 2025 року. Ні ОСОБА_1 , ні його захисник не були присутніми під час проголошення оскарженого рішення.

Відомостей про отримання ОСОБА_1 копії постанови матеріали справи не містять.

10 лютого 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Скиба ІВ.М. звернувся до місцевого суду із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи.

У поданому клопотанні адвокат зазначив, що доступ до матеріалів справи та копію постанови отримав через підсистему «Електронний суд» 14 лютого 2025 року. Отже, саме цього дня дізнався про мотиви прийнятого рішення. З апеляційною скаргою звернувся 17 лютого 2025 року.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Скибу В.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_1 , яка просила постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Однак, суд під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення цих вимог закону не дотримався.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, місцевий суд вказав, що його вина доводиться наступними доказами, зокрема даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 507788 від 25 грудня 2024 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 25 грудня 2024 року, копією постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року та іншими матеріалами справи.

Разом з тим, у постанові не надано оцінку та не наведено аналізу досліджених судом доказів, та не вказано яким чином вони доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП.

З таким висновком місцевого суду не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, частиною 3 статті 1732 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Указані положення закону окреслюють перелік дій, одна чи декілька із яких, можуть становити собою об`єктивну сторону (форму вираження) фізичного насильства.

З аналізу вищевикладених положень законодавства, вбачається, що суть фізичного насильства полягає саме у застосуванні сили до потерпілої особи, яка може спричиняти як фізичний біль, так і інші наслідки для її здоров`я.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство або сімейне насильство це насильство чи інше жорстоке поводження однієї людини над іншою у межах сімейних стосунків.

Насильство - застосування силових методів, або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір. Тобто, будь-яке застосування сили щодо беззахисних.

Насильство має періодичний та регулярний характер.

Основними ознаками домашнього насильства є: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди (фізичної, психологічної); порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Якщо в діях особи немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, то такі дії не є насильством.

Отже, насильство є результатом свідомих дій кривдника, прикріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.

Причини насильства частково зумовлені біологічними та іншими факторами, які дають підстави говорити про певну схильність деяких людей до агресії, однак частіше за все ці фактори взаємодіють з сімейними, суспільними, культурними та іншими факторами зовнішнього характеру і таким чином створюють ситуацію, в якій виникає насильство.

Разом з тим, іншим поняттям, яке характеризує взаємини у сімейному контексті є сімейний конфлікт.

Конфлікт зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій усіх осіб, що залучені до конфлікту.

Сімейний конфлікт виникає внаслідок розбіжностей, непогодженості або суперечностей між членами сім`ї щодо певних питань або проблем.

Зміст сімейного конфлікту складають: міжособистісні відносини і правові і моральні обов`язки, які пов`язані із реалізацією функцій сім`ї, а саме: репродуктивної, виховної, господарсько-економічної, рекреативної (взаємодопомога, підтримка здоров`я, організація відпочинку), комунікативної і регулятивної.

Сімейні конфлікти є однією із найпоширеніших форм конфліктів. Таким чином, конфлікти у сім`ї це протиборство між членами сім`ї на основі зіткнення протилежно спрямованих мотивів і поглядів.

Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Натомість, йому притаманні такі ознаки: відбувається випадково та нерегулярно; сторони діють без злого умислу; сторони однаково впливають на процес; є спільне прагнення вирішити питання (конфлікт).

Органом обвинувачення ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення ним 25 грудня 2024 року, близько 16 год. 20 хв., в АДРЕСА_1 повторного протягом року домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_3 , а саме: умисно виражався в її сторону нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою та штовхав її, чим завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП органом обвинувачення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 507788 від 25 грудня 2024 року, до якого додано заяву потерпілої ОСОБА_3 , адресовану начальнику Кам`янець Подільсьукого РУП ГУНП у Хмельницькій області, від 25.12.2024 року, у якій вона просила прийняти міри щодо її чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив відносно неї домашнє насильство, та її письмові пояснення, у яких вказує, що її чоловік ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: нецензурно висловлювався в її сторону, штовхав її та погрожував фізичною розправою.

Натомість, у суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 25 грудня 2024 року, близько 16 год. 20 хв., прийшовши додому, побачила свого чоловіка ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, через що зробила йому зауваження. Між ними виник словесний конфлікт та вона на емоціях викликала працівників поліції.

Тобто, потерпіла підтвердила, що 25 грудня 2024 року, близько 16 год. 20 хв., в АДРЕСА_1 між нею та її чоловіком ОСОБА_1 відбувся лише конфлікт щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Допитана апеляційним судом поліцейська батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району, ОСОБА_4 показала, що 25 грудня 2025 року під час виконання службових обов`язків разом із колегою ОСОБА_5 виїжджали на виклик ОСОБА_3 . Прибувши на місце події, виявили потерпілу, яка перебувала у схвильованому стані та плакала. Конкретних обставин події вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_5 , поліцейський батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району, апеляційному суду пояснив, що 25 грудня 2025 року він разом із з ОСОБА_4 виїжджали на виклик до домоволодіння подружжя ОСОБА_6 . На місці події їх зустріла потерпіла ОСОБА_3 , яка була у стресовому стані та плакала. Потерпіла їм пояснила, що у неї з чоловіком ОСОБА_1 виник конфлікт через вживання ним алкогольних напоїв. Підтвердила, що чоловік їй тілесних ушкоджень не наносив, тобто не застосовував сили до неї, яка може спричиняти як фізичний біль, так і інші наслідки для її здоров`я.

Також, свідок пояснив, що згодом прийшов ОСОБА_1 , який підтвердив, що того дня вживав алкогольні напої. Коли він повернувся додому, дружина зробила йому зауваження з приводу вживання ним алкогольних напоїв. У зв`язку з цим, між ними виникла словесна суперечка на побутовому рівні, яка переросла в конфлікт. Тобто, конфлікт був спровокований саме дружиною, яка його розпочала.

Отже, із наведених суб`єктивних доказів у діях ОСОБА_1 не вбачається агресії, жорстокого поводження щодо своєї дружини ОСОБА_7 , умисного завдання їй шкоди, застосування силових методів, психологічного тиску, погроз, залякувань, принижень, тощо, які б завдали шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, спричинили емоційну невпевненість. Тобто, в його діях відсутні ознаки домашнього насильства.

Крім того, докази, які б підтверджували можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій в матеріалах справи також відсутні.

Натомість, такими підтверджується лише наявність конфлікту між подружжям ОСОБА_6 , який виник на побутовому ґрунті.

Що стосується протоколу, то такий є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи. Проте сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами протокол не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).

Відеозаписи ж вказаної події, здійсненні працівниками поліції, до протоколу долучені не були. Із відповіді командира батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області П. Бездітного від 20 березня 2025 року вбачається, що вказані відеозаписи відсутні на сервері збереження мультимедійної інформації, оскільки термін зберігання таких становить 30 діб.

Таким чином, будь яких доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення домашнього насильства, матеріали справи не місять.

З урахуванням безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд прийшов до висновку, що 25 грудня 2024 року, близько 16 год. 20 хв., в АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, який стався внаслідок зауваження ОСОБА_3 щодо перебування її чоловіка в стані алкогольного сп`яніння.

Наявність конфлікту не свідчить про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо його дружини ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, на що місцевий суд уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення. Отже оскаржувана постанова є незаконною.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у даній справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 1732 КУпАП закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не перевіряються, оскільки провадження закривається за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича задовольнити.

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 1732 КУпАП скасувати.

Провадження у справі за ч. 3 ст. 1732 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.