Справа № 127/5369/25
Провадження 3/127/1144/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої на посаді директора ПП «Медтехніка», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

12.02.2025 головним державним інспектором Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Кривонос Н.М. складено протокол про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/2419/023952/П/ПТ. З даного протоколу вбачається, що директор ПП «Медтехніка» ОСОБА_1 в порушення вимог трудового законодавства, зокрема ч. 1 і ч. 2 ст. 10, абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», не вжила заходів для забезпечення реалізації права працівника ОСОБА_2 на своєчасне отримання заробітної плати, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Судом прийнято до уваги, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені КУпАП строки. При цьому, судом враховано, що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Водночас, 01.04.2025 на адресу суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Вдовцової А.Д. надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її захисника. Також, зі змісту заяви вбачається визнання ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому їй правопорушенні.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 268 КУпАП, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або її адвоката.

Клопотання про забезпечення та/або витребування доказів тощо від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або її адвоката, до суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тягне за собою настання адміністративної відповідальності.

Так, об`єктом порушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на оплату праці.

Право громадян України, зокрема, на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Слід звернути увагу, що норма ч. 1 ст. 41 КУпАП є бланкетною.

З протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/2419/023952/П/ПТ від 12.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги трудового законодавства, зокрема ч. 1 і ч. 2 ст. 10, абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Згідно із ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен, зокрема, неухильно додержувати законодавства про працю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є директором ПП «Медтехніка».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не забезпечила покладених на нею ст. 141 КЗпП України обов`язків як на керівника ПП «Медтехніка» щодо строків виплати працівникам підприємства заробітної плати, тим самим порушила вимоги трудового законодавства. Водночас судом не встановлено порушення ОСОБА_1 , зокрема, саме абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який регламентує наступне: положення другого речення абзацу другого та абзацу третього цієї частини не застосовуються до керівних працівників закладів освіти та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників.

Будь-яких зауважень чи заперечень з боку правопорушника протокол про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/2419/023952/П/ПТ від 12.02.2025 не містить.

Отже, в ході розгляду справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 , як директора ПП «Медтехніка», охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/2419/023952/П/ПТ від 12.02.2025 та іншими матеріалами справи, зокрема поясненнями адвоката Петрової Л.І., викладеними у заяві від 01.04.2025.

Санкція ч. 1 ст. 41 КУпАП не передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Водночас, вирішуючи, який розмір адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

У свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 23, 24, 33-35, 38, ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 41, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, та стягнути з неї штраф в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу , та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце роботи: ПП «Медтехніка» ().

Суддя