КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/3199/24 Головуючий у І інстанції Стасенко Г.В.
Провадження № 33/824/1748/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка Максима Сергійовича на постанову Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соболівки Шполянського району Черкаської області, громадянина України, непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2025року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зміст діяння, викладеного в протоколі серії ЕПР1 № 158929, не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме невірним є зазначення «керував т.з. «Chevrolet Captiva» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя», оскільки відповідальність передбачено зокрема за «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Крім того, зазначення в протоколі серії ЕПР1 № 158929 - «від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та у медичному закладі відмовився в передбаченому законом порядку» не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність передбачено зокрема за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М.С. вказує на те, що працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто виконання останнім функцій водія, що виключає у його діях наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги також зазначає, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР України, за які його слід було зупиняти, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно останнього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М.С. звертає увагу на те, що з доданих до протоколу відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що автомобіль марки «Chevrolet Captiva» н.з. НОМЕР_1 працівники поліції не зупиняли, на момент початку відеозаписів вказаний автомобіль стоїть нерухомо на узбіччі автодороги між селами Ситняки та Завалівка, Бучанського району Київської області.

Підійшовши до автомобіля, один із працівників поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що на території району було вчинено грабіж з використанням позашляховика темного кольору, марка та модель якого невідомі, а тому вони виставились на стаціонарний пост для виявлення та перевірки зазначеного типу автомобілів на причетність до вчинення злочину.

Однак, дані твердження працівника поліції не підтверджені жодними матеріалами справи, підстава зупинки транспортного засобу працівником поліції була видумана так би мовити «на ходу», для створення у суду хибного уявлення про законність його подальших дій.

Крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи рапорту інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в селі Чайки УПП у Київській області ДПП Олександра Бондара на ім`я т.в.о. командира патрульної поліції в селі Чайки УПП у Київській області ДПП Олександра Пальохи, не вказано, що під час проведення саме відпрацювання орієнтування ними був зупинений вказаний автомобіль.

Тобто, поліцейськими було грубо порушено вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення до медичного закладу, в якому вказано, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в селі Чайки УПП у Київській області ДПП Петров Юрій Олегович, хоча ніхто, нікого і нікуди не доставляв. Направлення ОСОБА_1 не вручалося і навіть не оголошувалося. Під час спілкування із останнім, поліцейські жодним словом не обмовилися про якесь направлення, бодай до якогось медичного закладу. Йому взагалі невідомо походження вказаного направлення і коли воно було додано до матеріалів справи.

Також, в апеляційній скарзі вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не додано, так як останній на місці працівниками поліції не складався. ОСОБА_1 не оголошувався та не вручався.

На думку захисника, працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 під час огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме водію було поставлено задачу доторкнутися до кінчика носу з заплющеними очима, такі дії для встановлення координаційних рухів не передбачені вказаною Інструкцією.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М.С. звертає увагу на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не відображає подію, яка мала місце 25 жовтня 2024 року в цілому, оскільки він є неповним та не є безперервним.

Зокрема відеозапис не містить обставин вчинення ОСОБА_1 будь-яких порушень правил дорожнього руху, які могли б бути причиною для законної зупинки транспортного засобу під його керуванням; обставин виявлення працівниками поліції, під час патрулювання, або ж перебування на стаціонарному посту, автомобіля, який підпадає під орієнтування про вчинення грабежу; обставин зупинки чи переслідування автомобіля марки «Chevrolet Captiva» н.з. НОМЕР_2 , з подальшою зупинкою за допомогою проблискових маячків чи звукового сигналу.

Крім того, працівники поліції всупереч п.5 розділу II Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння та ігноруючи положення ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», не повідомили ОСОБА_1 про застосування технічних засобів при виявленні та фіксуванні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко М.С. вважає, що будь-яких доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., окрім фактично одного адміністративного протоколу, матеріали справи не містять.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Прокопенко М.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.

В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №158929 від 25 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 25 жовтня 2024 року о 22 год. 26 хв. в с. Завалівці Бучанського району Київської області по вул. Сонячній, 1 ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, керував автомобілем "Chevrolet Captiva", реєстраційний номер НОМЕР_3 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу від 13 жовтня 2023 року;

- у рапорті інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в селі Чайки УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції О.Бондара.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При врученні співробітником поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній відмовився від його підписання та отримання.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виявлені працівниками поліції 25 жовтня 2024 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п.1,2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а в разі відмови від проходження чи незгодою з результатами тесту в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозйомка не проводилась безперервно суд апеляційної інстанції критично оцінює, оскільки з відеозапису вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на місці зупинки, проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого огляду; інспектор поліції пропонує водієві проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння - ОСОБА_1 також відмовляється, після чого поліцейські роз`яснили йому наслідки відмови і знову запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але ОСОБА_1 знову відмовився, в подальшому поліцейські вкотре запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння, але він знову відмовився. Після складання протоколу працівники поліції намагались ознайомити ОСОБА_1 з протоколом, але він від ознайомлення з протоколом відмовився, також відмовився від одержання копії протоколу.

Вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео зафіксована вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

З переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09 листопада 2015 № 1452/735.

Крім того, з відповідними скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 та його захисник не звертались.

Доводи захисникапро те, що останній правил дорожнього руху не порушував та не був зупинений працівниками поліції не заслуговують на увагу та не спростовують порушення водієм п. 2.5 ПДР.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони є надуманими та спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що 25 жовтня 2024 року, о 21-й годині 57 хвилин, працівники поліції підходять до автомобіля «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з працюючим двигуном, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , водій ОСОБА_1 став з`ясовувати у поліцейських причину його зупинки.

Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 висловлює свої заперечення щодо керування автомобілем та заперечення щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що причиною запаху алкоголя, як встановили працівники поліції, був пошкоджений патрубок омивача скла, куди ОСОБА_1 залив напередодні омивач на спиртовій основі, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі доводи нічим не підтверджуються, та оцінює як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він зупинив свій автомобіль та припаркував його на узбіччі у зв`язку з повітряною тривогою, не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що направлення на медичний огляд, яке долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, складене 25 жовтня 2024 року 22 год. 00 хв., тобто було виписано раніше, ніж від працівників поліції надійшла пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння (22 год. 02 хв.). Так, допущена працівниками патрульної поліції описка в направленні, не спростовує обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та які встановлені на підставі даних відеозапису з боді камери патрульного поліцейського.

Протокол, як найважливіше джерело доказів у справах про адміністративні правопорушення, містить вірні дані та вказівку на те, що направлення на огляд водія долучається до протоколу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адвокатом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2025року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка М.С. залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка Максима Сергійовичазалишити без задоволення, постанову Бородянського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній