Справа № 938/290/25
Провадження № 33/4808/291/25
Категорія ч. 2 ст. 172-15 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Стадника Ігоря Петровича на постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовий квиток НОМЕР_1 , виданий 15.10.1984 року), громадянина України, українця, адреса проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця НОМЕР_2 Прикордонного загону ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інспектора прикордонної служби 3 категорії - майстра відділення інженерного облаштування державного кордону,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИЛА:

Суддею суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, 25 листопада 2024 року о 03 год. 40 хв. під час несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Бистрець Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Правопорушення вчинено при таких обставинах.

Зокрема, ОСОБА_1 , 25 листопада 2024 року о 03 год. 40 хв. спостереження та прослуховування не здійснював, відволікався від несення служби шляхом перегляду відео-файлів розважального характеру на особистому мобільному телефоні, чим порушив вимоги п. 7,11 гл. 2 та п. 12 гл. 5 р. I Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1391/27836.

Захисник Стадник І.П. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Вважає оскаржене рішення необґрунтованим і таким, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_2 з висновком судді суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не переглядав відео-файли розважального характеру на особистому мобільному телефоні під час несення служби, а був змушений скористатися своїм власним мобільним телефоном через діабет, та необхідність міряти рівень цукру через додаток в телефоні, щоб прийняти інсулін, що підтверджується копіями відповідних медичних документів, які додані до апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисник Стадник І.П., в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду.

Захисник Стадник І.П. подав заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу без його участі та участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Стадника І.П.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст. 172-13 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №023002 від 25 листопада 2024 року (а.с. 1) 25 листопада 2024 року о 03 год. 40 хв. офіцером внутрішньої та власної безпеки молодшим лейтенантом ОСОБА_3 було здійснено раптову перевірку організації та несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Бистрець Зеленського ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області, в ході якої виявлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 спостереження та прослуховування не здійснював, відволікався від несення служби шляхом перегляду відео-файлів розважального характеру на особистому мобільному телефоні, чим порушив вимоги п. 7,11 гл. 2 та п. 12 гл. 5 р. I Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1391/27836, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, а саме поліцейським Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області зі заповненням всіх необхідних реквізитів, встановленихст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи у Верховинському районному суді, від підписання протоколу та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився на підставі ст. 63 Контитуції України та ст. 268 КУпАП.

В рапорті від 25 листопада 2024 року (а.с. 2) перший заступник начальника відділку прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) підполковник ОСОБА_4 доповідає начальникові про те, що 25 листопада 2024 року о 03 год. 40 хв. офіцером внутрішньої та власної безпеки молодшим лейтенантом ОСОБА_3 здійснено раптову перевірку організації та несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Бистрець, у ході якої виявлено, що ОСОБА_1 спостереження та прослуховування не здійснював, відволікався від несення служби шляхом перегляду відео-файлів розважального характеру на особистому мобільному телефоні.

Згідно службової характеристики (а.с. 5), складеною першим заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) підполковником ОСОБА_4 , вбачається, що інспектор прикордонної служби 3 категорії - майстер відділення інженерного облаштування державного кордону ОСОБА_1 за час проходження служби у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо військової та спеціальної підготовки зарекомендував себе на задовільному рівні, працює над підвищенням фахової майстерності, службові обов`язки не завжди виконує сумлінно.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який у подальшому, відповідними Указами, неодноразово продовжувався та діє по цей час.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на військовослужбовців Державної прикордонної служби України, крім військовослужбовців строкової служби, курсантів військових навчальних закладів, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи охорони державного кордону є правоохоронним органом.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_2 Прикордонного загону ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інспектором прикордонної служби 3 категорії - майстра відділення інженерного облаштування державного кордону, є військовою службовою особою.

Згідно витягу з інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року №1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 20105 року за № 1391/27836) ІІ розділ Служба прикордонних нарядів, п. НОМЕР_3 прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю забороняється використовувати будь-які особисті технічні засоби електронних комунікацій, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду, мати при собі грошові кошти понад розмір, установлений центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 був змушений скористатися своїм власним мобільним телефоном через діабет, та необхідність міряти рівень цукру через додаток в телефоні, щоб прийняти інсулін, що підтверджується копіями відповідних медичних документів, які додані до апеляційної скарги, вважаю не є слушним, оскільки не підтверджено сукупністю доказів в матеріалах справи.

Так, стороною захисту надано копії відповідних документів (а.с. 28-38), що підтверджують наявність у ОСОБА_1 захворювання - цукровий діабет ІІ тип.

Разом з тим, жодна з медичних довідок не свідчить про наявність у ОСОБА_1 встановленої системи безперервного моніторингу рівня глюкози в крові особи.

Крім того, матеріали справи не містять посилань про те, що ОСОБА_1 користується конкретним глюкометром разом з мобільним додатком, не надані такі докази під час апеляційного розгляду.

При цьому під час оформлення матеріалів та фіксації правопорушення ОСОБА_1 не заявляв про те, що змушений користуватися телефоном саме з метою контролю стану здоров`я або використання такого разом з телефоном.

Крім того, твердження сторони захисту про те, що рапорт підполковника ОСОБА_4 (а.с. 2) є неналежним та недопустимим доказом, вважаю не є слушним.

Враховую, що рапорт першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підполковника ОСОБА_4 (а.с. 2) за своїм правовим змістом є документам, яким інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про особисті неприязні стосунки ОСОБА_4 з ОСОБА_1 або наявність будь-якої зацікавленості ОСОБА_4 у розгляді справи, тому відсутні підстави для критичного відношення до пояснень вказаної особи.

Вважаю, що досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме, недбале ставлення особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Вважаю, що при накладенні адміністративного стягнення суддею суду першої інстанції дотримано вимог ст. 33 КУпАП, оскільки враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення у межах, встановлених вимогами КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови судді суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, оскаржена постанова винесена з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Стадника Ігоря Петровича залишити без задоволення.

Постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло