Єд. унік. № 243/1302/25
Провадження № 3/243/969/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2025 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Агеєва О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 600584 від 06 січня 2025 року вбачається, що 06.01.2025 року в період часу з 13-00 год. по 13:30 хв. у Донецькій області м. Слов`янськ по вул. Геологічна, буд. 12 ОСОБА_1 на транспортному засобі SKODA Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , надав послуги таксі з перевезення пасажирів без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування водіїв господарської діяльності» та тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового розгляду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Прокопцев С.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду письмові заперечення, в який провадження по справі просив закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання, діяльність якого характеризується самостійністю, систематичністю (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та вчиненням дій на власний ризик з метою одержання прибутку. Проте, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відсутні належні докази того факту, що громадянин ОСОБА_1 дійсно не є суб`єктом господарювання, фізичною особою-підприємцем, та відсутні докази відсутності у нього належної ліцензій на здійснення пасажирських перевезень.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення окрім того зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Відсутність або недоведеність хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Диспозицією частини 1 статті 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, матеріали справи повинні підтверджувати склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або з порушенням умов ліцензування.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказані ознаки правопорушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріалами справи не підтверджені.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Тобто, відповідно до вищезазначених норм закону, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суду мали бути надані докази того, що він систематично здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензування, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Однак, достатніх, допустимих та достовірних доказів систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезень пасажирів та відсутність в останнього державної реєстрації як суб`єкта господарювання, отримання доходу від цієї діяльності, матеріали справи не містять.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення особи, стосовно якої складений такий протокол, без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами не є безумовними та беззаперечними доказами доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП. В даному протоколі та інших матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання ним доходу за надану послугу, а також відсутні докази того, що його дії носили систематичний характер та мали на меті одержання прибутку в минулому.

Окрім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками поліції некоректно зазначено назву Закону України, вимоги якого були порушені ОСОБА_1 , а оскільки ч.1 ст. 164 КУпАП, є бланкетною нормою та має відсилочний характер, то вказана обставина є вагомою складовою під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до загальних положень КУпАП, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя не наділений повноваженнями самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 283-285, 287, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області О.В. Агеєва