ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3852/25
провадження № 3/753/2198/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

22 лютого 2025 року в АДРЕСА_1 о 20-й годині 00 хвилин ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство стосовно свого брата ОСОБА_1 , а саме виражалась нецензурною лайкою та вчиняла сварку, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю.

Крім того, 22 лютого 2025 року о 20-й годині 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), вчинила стосовно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, ображала нецензурною лайкою, чим завдала психологічних страждань, чим могли бути завдані психологічні страждання здоров`ю ОСОБА_2 .

Крім того, 22 лютого 2025 року о 20-й годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 хвилин ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство стосовно своєї сестри ОСОБА_3 , а саме виражалась нецензурною лайкою, сварилась, чим могла завдати страждань психологічному здоров`ю.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Будучи завчасно, до початку судового розгляду, двічі належним чином повідомленою про розгляд справи за допомогою направлення судових повісток, ОСОБА_1 на виклики суду не з`явилась та провадженням щодо неї не цікавилась.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 225958, ВАБ № 225957, ВАБ № 225959, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 9, 19); рапорті поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 3 полку 2 УПП у м. Києві молодшого лейтенанта поліції Очкіна О., відповідно до якого патрулюючи у складі екіпажу Рубін 204 прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_1 . На місці було виявлено заявницю ОСОБА_1 ,, яка повідомила, що її матір ОСОБА_2 , їй погрожує. Заявниця перебувала в стані алкогольного сп`яніння, її поведінка не відповідала дійсності. При опитуванні матері було встановлено, що саме заявниця вчиняє домашнє насильство, у саме умисні дії психологічного характеру, виражалась у бік матері нецензурною лайкою. У зв`язку з чим відносно заявниці були складені протоколи (а.с.2), формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відповідно до якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 як низький (а.с.11-12), відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського (а.с.6).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнєнасильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Як вбачається з ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП визначена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Враховуючи викладене, досліджені письмові докази, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , що завдало психологічному здоров`ю, та вчинення домашнього насильства неповнолітньому ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 .

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Враховуючи особу правопорушника, те, що вона раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, вчинення домашнього насильства щодо малолітньої та неповнолітньої особи, вважаю правильним призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу з направленням ОСОБА_1 як особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 39-1, 173-2, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.

Направити ОСОБА_1 як особу, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Управління соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації /м. Київ, вул. О. Кошиця, 11/.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба