КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 369/18276/24

номер провадження: 33/824/1477/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сіренка Максима Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка Максима Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції не було зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд тільки за допомогою спеціального приладу «Драгер», однак ОСОБА_4 відповів, що він не керував автомобілем та не відмовляється від проходження огляду і повідомив, що він п`яний. Однак працівник поліції такі слова ОСОБА_2 сприйняв як відмову від огляду та сказав, що іде складати протокол. Зазначає, що працівники поліції повинні були діяти відповідно до вимог ч.3 та ч.6 ст.266 КУпАП, а саме, запропонувати водієві проїхати на огляд до медичного закладу та скласти направлення на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також вказує, що в даній ситуації ОСОБА_4 не був водієм у розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), оскільки автомобілем він не керував. Автомобілем керував його власник, який був присутній на місці події разом зі своїми знайомими та надав працівникам поліції неправдиві пояснення відносно ОСОБА_2 з метою уникнення від відповідальності. Також вказує, що працівниками поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не зупинявся. Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 не був водієм, то він мав всі законні підстави відмовитися від проходження огляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сіренка М.Ю., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі й просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Як зазначено в постанові судді першої інстанції, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №149665 встановлено, що 13 жовтня 2024 року о 12 год 55 хв. у селі Бобриця по вул. Козацька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, суддею першої інстанції, всупереч положень ст.280 КУпАП, не було враховано доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 6 Розділу І Інструкції №1452/735 вказує, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції №1452/735 встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Аналогічні правила, що визначають порядок проведення огляду водіїв стан сп`яніння, закріплені в ст.266 КУпАП.

Натомість, такого порядку працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , у якого вони встановили ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння, дотримано не було.

Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції, як на докази послався на дані, що містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №149665, яким встановлено, що 13 жовтня 2024 року о 12 год 55 хв. у селі Бобриця по вул. Козацька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 13 жовтня 2024 року, відповідно до якого працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю із порожнини рота (а.с.4);

рапорт поліцейського СРПП ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Віктора Данюка, з якого слідує, що 13 жовтня 2024 року перебуваючи на добовому чергуванні в складі наряду «Акцент-622» з капралом поліції ОСОБА_5 , приблизно о 13 год 00 хв. вони здійснювали рух на службовому автомобілі в напрямку села Бобриця. Посередині дороги вони побачили невелике скупчення людей. Громадянка ОСОБА_6 повідомила їм, що вона бачила як громадянин в зеленій курточці, яким виявився ОСОБА_1 , керував автомобілем «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, порушення координації рухів, нечітка мова та явний запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків. У зв`язку з чим момент зупинки даного транспортного засобу відсутній (а.с.6);

письмові пояснення ОСОБА_6 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , 13 жовтня 2024 року о 12 год 55 хв. у селі Бобриця по вул. Козацька, та перебував у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він відмовився (а.с.5, 8);

письмові пояснення ОСОБА_7 , які узгоджуються із поясненнями ОСОБА_6 , та який підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5, 9).

Проте з такими висновками судді першої інстанції погодитись безспірно не можливо, виходячи з такого.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №149665, вбачається, що на запитання працівника поліції чи відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповів, що він не відмовляється, він п`яний, він не керував транспортним засобом (13 год 46 хв. відеозапису). При цьому працівник поліції повідомив йому, що він все зрозумів і сказав, що є свідки, які бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, після чого пішов до службового автомобіля, де склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що дійсно з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з тим, відповідно до наявних у справі письмових пояснень свідка ОСОБА_6 , які вона надала працівникам поліції, слідує, що вона бачила як ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом.

В супереч твердженням ОСОБА_1 ці письмові пояснення ОСОБА_6 є послідовними та підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.8).

Разом з тим, як зазначалось вище, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського погодився на проходження огляду на стан сп`яніння. Проте працівник поліції прийняв рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за порушення пункту 2.5 ПДР, якою встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції, встановлюючи факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, виходив із доданих до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме, що вони були присутні під час документування працівником поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 та засвідчили, що останній ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.5).

З метою перевірки пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційним судом було задоволено клопотання захисника про виклик вказаних свідків у судове засідання.

Однак свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи повідомленими судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку, у судове засідання 21 березня 2025 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викликають розумний сумнів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки письмові пояснення цих свідків складені працівником поліції на бланках із заздалегідь підготовленим текстом (а.с.5) і вони суперечать даним, які зафіксовані на відеозаписі про те, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, а тому суд апеляційної інстанції ці пояснення свідків оцінює критично, так як вони не відтворюють суб`єктивно сприйнятих цими особами обставин.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 6 Розділу Х Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пунктів 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, враховуючи положення ст.266 КУпАП, Інструкції №1395 та Порядку №1103, якими передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, тому підтвердження такої відмови поясненнями свідків, за наявності технічних засобів апеляційний суд розцінює недопустимим.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали справи не містять будь-яких даних щодо неможливості застосування технічних засобів відеозапису під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки технічними засобами відеозапису зафіксовано згоду ОСОБА_1 на проходження такого огляду.

14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки в ході апеляційного провадження не було встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також зважаючи на те, що вказана обставина судом першої інстанції залишена поза увагою, що призвело до помилкових висновків судді про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то оскаржувана постанова Києво - Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сіренка Максима Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов