Справа № 132/2348/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., за участі: захисника ОСОБА_1 адвоката ЧЕБОТАРЬОВОЇ Ю.В., розглянувши клопотання, які подані в рамках справи про адміністративне правопорушення № 132/2348/24, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 883885 від 21 липня 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 883885 від 21.07.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 року, переданий на розгляд судді Сєліну Є.В.

До початку розгляду цієї справи на адресу суду надійшли наступні заяви з процесуальних питань:

клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України, до моменту звільнення з військової служби;

клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання;

клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення;

клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про виклик поліцейських;

клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису;

Розглянувши зазначені заяви з процесуальних питань, суд приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України, до моменту звільнення з військової служби

Відповідно до положень частини 1 статті 2 КУпАП, законодавства України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України. Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Підстави для застосування аналогії закону відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України (як найбільш наближеної норми права) для вирішення питання про зупинення провадження у справі про адміністративні правопорушення, відсутні, так як положеннями КУпАП передбачені випадки коли допускається зупинення строку розгляду таких справ.

Так, згідно частини 4 статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). При цьому адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його вчинення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (частина 4 статі 38 КУпАП).

Натомість за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (частина 6 статті 38 КУпАП).

Згідно пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

З урахуванням наведеного, чинний КУпАП дозволяє зупиняти строк розгляду виключно однієї категорії справ, а саме справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Можливість зупинення цього строку інших категорій справ про адміністративні правопорушення, зокрема і за статтею 130 КУпАП, законом не передбачено.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, відповідно до положень частини 2 статті 268 КУпАП, не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23.08.2018 року у справі №11-237сап18, звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).

У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Об`єктивна неможливість розгляду справи полягає в тому, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє суд можливості встановити обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Якщо такі перешкоди відсутні, то суд зобов`язаний розглянути справу у визначені процесуальним законом порядку та строки.

Наявні у даній справі про адміністративне правопорушення письмові докази, дозволяють судді встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та ухвалити законне судове рішення.

Об`єктивна неможливість розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом не встановлена.

З урахуванням наведеного, зупинення провадження у справі суперечитиме завданням судочинства, та принципу ефективності судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про зупинення провадження у справі слід залишити без задоволення.

Разом із цим, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подати на адресу суду будь-яку заяву з процесуальних питань, в якій викласти свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо обставин, які є предметом судового розгляду, або взяти участь під час розгляду даної справи в режимі відеоконференції.

Окрім цього, в даній справі залучений захисник, який за законом здійснює представництво інтересів свого підзахисного.

Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Рівненського апеляційного суду від 21.03.2025 року у справі № 559/4563/24; постанові Харківського апеляційного суду від 19.03.2025 року у справі № 646/3289/24; постанові Миколаївського апеляційного суду від 18.03.2025 року у справі № 485/2160/24, та інших.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом ІV КУпАП.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зпоміж іншого, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 КУпАП.

При цьому КУпАП не визначає права суду на повернення матеріалів про адміністративні правопорушення на доопрацювання чи належне оформлення шляхом винесення відповідної постанови та не конкретизує підстав для цього.

Разом із тим у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» було визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Така сама позиція була висловлена й у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення».

Водночас 31 березня 2015 року Конституційним Судом України було ухвалено Рішення № 2-рп/2015 у справі № 1-7/2015, яке ґрунтувалося на висновку, що перелік видів постанов, визначений статтею 284 КУпАП, є вичерпним. Інші види постанов не підлягають апеляційному оскарженню, отже, не можуть бути перевірені судом вищої інстанції на предмет їх законності та обґрунтованості. Така ситуація потенційно містить небезпеку зловживання суддями із винесенням (за відсутності непереборних перешкод для розгляду справи судом, що не можуть бути усунуті у спосіб, прямо визначений законом, зокрема із застосуванням положень статей 278, 280, 284 КУпАП) не передбачених статтею 284 КУпАП видів постанов, які не мають законної мети та/або мають характер свавільних рішень, внаслідок чого винні особи можуть уникати притягнення їх до адміністративної відповідальності чи накладення на них адміністративних стягнень відповідно до положень цього Кодексу, в тому числі внаслідок закінчення строку накладення адміністративного стягнення судом. При цьому органи, уповноважені на складення протоколів про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції суду, не наділені законом процесуальними правами на оскарження судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а отже, не можуть оспорювати їх правомірність.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин конкретної справи може бути визнано обґрунтованим винесення суддею належним чином вмотивованої постанови про повернення для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення лише у випадку, якщо він складений або не уповноваженою на те посадовою особою, або без додержання вимог статті 256 КУпАП, якою визначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог вказаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі Інструкція № 1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Згідно із приписами пункту 9 розділу ІІ Інструкції № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «місце складання протоколу» населений пункт або географічна точка; «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Пунктом 15 розділу ІІ Інструкції № 1376 визначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції № 1376 протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №883885 від 21.07.2024 року, він складений відповідно до вказаних вище вимог нормативно-правових актів та містить відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення, а також інші відомості відповідно до затвердженої форми бланка. До вказаного протоколу долучені зазначені у ньому додатки, які були складені на час його оформлення та містили інформацію про адміністративне правопорушення. Вказані додатки також містять необхідні реквізити, притаманні письмовим доказам, зокрема дату складання, підпис та відомості щодо вчиненого адміністративного правопорушення.

Отже, і протокол про адміністративне правопорушення, і зазначені у ньому додатки складені належним чином та відповідною (уповноваженою) особою.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що і під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, і під час розгляду справи суд наділений правом витребувати додаткові відомості (матеріали), необхідні для правильного вирішення справи.

Необхідно зауважити, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються не лише протоколом про адміністративне правопорушення, але й, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, іншими документами, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно до статті 252 КУпАП для вирішення справи суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід також зазначити, що у разі якщо за результатами розгляду справи суддя доходить висновку, що у протоколі, який є лише одним із доказів у справі, відсутні відомості, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні, а інших доказів немає, відповідно до статей 247, 284 КУпАП він виносить постанову про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на дооформлення слід залишити без задоволення.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення

Положеннями статті 250 КПК України визначено, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії. При провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 1729, 172-9-2 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.

Відповідно до приписів частини 1 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З урахуванням наведеного, клопотання про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки положеннями Кодексу України про адміністративне правопорушення не передбачено можливості залучення прокурора до розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про виклик поліцейських

Відповідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів, положення щодо яких закріплені в статті 251 КУпАП.

Відповідно до норм КУпАП обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, перевіряються у спосіб та в порядок, що встановлений статтями 251, 252, 280 КУпАП.

Згідно частини 1 статті 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню поданій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 883885 від 21.07.2024 року, склав поліцейський 1 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Писаревська М.І., яка у протоколі виклала всі обставини подій, які мали місце 21.07.2024 року, та у своєму рапорті адресованому командиру ОСОБА_2 від 21.07.2024 року, а її дії зафіксовані на носії інформації у вигляді відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, який приєднано в якості доказу до протоколу.

Разом із рядовим поліції ОСОБА_3 в одному екіпажі патрульної поліції перебував поліцейський 1 взводу 2 роти батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Мороз Я.М., дії якого зафіксовані на носії інформації у вигляді відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, який приєднано в якості доказу до протоколу.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №161/5372/17.

Суд у справі про адміністративне правопорушення вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень КУпАП, а також в межах інкримінованого особі правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

В сенсі положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На переконання суду, матеріали справи містять достатні дані щодо обставин подій, які мали місце 21.07.2024 року, процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 883885 від 21.07.2024 року та супутніх (похідних) документів.

Наявні докази будуть оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП та не потребують додаткового виклику свідків у судове засідання для дачі пояснень, а також витребування матеріалів, які не містять обставин (фактів), які мають значення для вирішення цієї справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання про виклик поліцейських слід залишити без задоволення.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно із положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами частини 2 статті 266 КУпАП, під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 883885 від 21.07.2024 року слідує, що обставини події, яка мала місце 21.07.2024 року, зафіксовані на нагрудні бодікамери працівників поліції, які додані до протоколу у якості доказів.

Відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції згідно положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення, який містить певні фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) у відповідності до вимог статті 252 КУпАП зобов`язані дослідити та оцінити докази, зокрема в даному конкретному випадку диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції.

Долучений до протоколу відеозапис відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року.

На даному відеозаписі зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у цій справі, а тому суд не позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність (невинність) даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.130, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України, до моменту звільнення з військової служби залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про виклик поліцейських залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя