Справа № 756/240/25 Суддя в суді першої інст. - Родіонов С.О.
Провадження № 33/824/1889/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24березня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаУкраїни, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього захід впливу у вигляді попередження.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

17.12.2024 о 09:25 годині ОСОБА_1 в м. Києві на просп. Степана Бандери, 15Г, керував транспортним засобом JOG, державний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю вини та складу правопорушення.

Вказує, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не ознайомили його зі спеціальним правом, визначеним ст. 270 КУпАП. Зокрема, протокол складався без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Вважає, що працівниками поліції істотно порушено його право, як неповнолітнього, на захист, а тому вказаний протокол є недопустимим доказом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення зазначених вимог закону не дотримався, та дійшов передчасних висновків, вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за обставин, наведених у протоколіпро адміністративне правопорушення.

Перевіркою наявних матеріалів установлено, що суд першої інстанції неналежним чином провів судовий розгляд та дослідив докази, що призвело до прийняття постанови, яка не може бути визнана законною та обґрунтованою.

При цьому суд першої інстанції посилався на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №198345 та диском з відеозаписом події.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, є неповнолітньою особою.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи, в порушення ст. 278 КУпАП не перевірив правильність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо неповнолітнього і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Отже, суд першої інстанції дійшов необґрунтованих та передчасних висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 слід визнати слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно ч. 1 ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Законні представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу (ч.3 ст.270 КУпАП).

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що уповноважені особи, які складали протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомили неповнолітнього ОСОБА_1 зі спеціальним правом, визначеним уст. 270 КУпАП.

Отже, апеляційним судом установлено, що працівниками поліції при складанні протоколупро адміністративне правопорушення було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Встановивши, що поліцейські спілкуються з неповнолітнім, вони булизобов`язані забезпечити прибуття на місце події законного представника, однак у порушення вимог ст. 270 КУпАП, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію»цього не зробили.

Наведені обставини вказують на порушення прав ОСОБА_1 на захист та роблять недопустимими докази у справі.

Водночас суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП не тільки не звернув належної уваги на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, а й сам провів розгляд справи у відсутності законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є недопустимим доказом, що тягне за собою очевидну недопустимість всіх інших зібраних доказів, які не підлягають аналізу з огляду на їх очевидну протиправність.

Отже, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративногоправопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 126 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена, тому провадження у справі підлягає закриттю, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига