Справа № 569/2672/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Наумов С.В., з участю захисника ОСОБА_1 адвоката Прилепи В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУ ДПС у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 8510/Ж12/17-00-07-05-24, о 16 год. 10 хв. 23.12.2024 року у кабінеті № 206 ОЦ «НОРД» на АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, чим порушила ст. 42 Господарського кодексу України, у місці перевірки були наявні готівкові кошти на загальну суму 3900 грн. котрі отримані від провадження господарської діяльності, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.164 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 та її захисник адвокат Прилепа В.В. вину у вчиненому заперечили, просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав відсутності належних та допустимих доказів, узгоджених між собою щодо винуватості ОСОБА_1 за інкримінованим порушенням й окрім протоколу про адміністративне правопорушення жодного належного та допустимого доказу провадження господарської діяльності ОСОБА_1 , систематичності такої діяльності тощо матеріали справи не містять. Крім того, вказали, що протокол про адміністративне правопорушення № 8510/Ж12/17-00-07-05-24 від 23.12.2024 є протиправним, незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушення та нехтуванням норм чинного законодавства та фактичних обставин, оскільки готівкові кошти, описані у вказаному протоколі були розташовані у гаманці ОСОБА_1 , який знаходився на поверхні столу у кабінеті № 206, де ОСОБА_1 облаштовувала інтер`єр для подальшого власного використання.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Прилепу В.В. в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення ст. 42 Господарського кодексу України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд не може погодитись з даними доводами та висновками протоколу про адміністративне правопорушення № 8510/Ж12/17-00-07-05-24 від 23.12.2024 з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 164 КУпАП про адміністративні правопорушення зазначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Суд наголошує, що ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність виключно за:

1)провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

2)без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

3)без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

4)без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг).

Виходячи з наведеного суд констатує, що під господарською діяльністю розуміється виключно діяльність суб`єктів господарювання, яка здійснюється на засадах самостійності, ініціативності, систематичності та на власний ризик.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо порушення ст. 42 Господарського кодексу України обов`язково повинен бути наявний склад адміністративного правопорушення у безпосередньому взаємозв`язку з порушеними порядку провадження господарської діяльності та доведеністю (належними та допустимими доказами) факту здійснення самостійної, ініціативної, систематичної та на власний ризик підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення мітить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Об`єкт адміністративного правопорушення це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами трудового, цивільного, земельного, фінансового права, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Суб`єктами адміністративних правопорушень виступають громадяни чи посадові особи.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника.

На підтвердження вини у вчиненому адміністративному правопорушенні суду надано виключно протокол про адміністративне правопорушення № 8510/Ж12/17-00-07-05-24 від 23.12.2024.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП особа особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Поруч з цим, в силу дискреційності повноважень та ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

З огляду на практику ЄСПЛ, враховуючи рішення у справі «Надточій проти України», в тому числі п.п. 24 - 29, «Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», на підставі ст. 7 КУпАП України, згідно якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Жодного доказу самостійної, ініціативної, систематичної та на власний ризик підприємницької діяльності ОСОБА_1 , реалізації (продажу) ОСОБА_1 товарів/послуг тощо матеріали справи не містять, а відтак, дослідивши наявні в матеріалах справи докази кожен окремо та у їх сукупності, суд вважає не доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які зазначені у вищевказаному протоколі.

Статтею 62Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, ураховуючи встановлені недоліки та суперечності, які є суттєвими, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що підлягають доказуванню в цій справі, оскільки наявні матеріали справи не містять доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують факт провадження господарської (у т.ч. підприємницької) діяльності без державної реєстрації, у суду достатньо підстав для закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 36, 40-1, 164, 245, 247, 280, 283-284 КУпАП, суд,

ПО С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов