КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/454/2025 Категорія: ст. 173 КУпАП
ЄУН:375/1343/24 Суддя у І інстанції: Смик М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

особи, стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 7 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка зареєстрована та проживає у садовому АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одна) гривня,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою у тому, що 12 серпня 2024 року близько 11. 53 год., перебуваючи в приміщенні Рокитнянської селищної ради, що на вул. Травневій, 5 у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, вчинила дрібне хуліганство, а саме взяла за шию правою рукою та лівою ногою вдарила в область паху громадянина ОСОБА_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене статтю 173 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення ст. 32 Конституцію, ст. 307 ЦК України, ст.ст. 7, 245, 247 КУпАП, ОСОБА_2 вважає постанову місцевого суду такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою, а, відтак, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції неналежним чином використав докази, які були надані до суду, а її докази та доводи судом першої інстанції були не взяті до уваги, обґрунтування викладено в оскаржуваній постанові з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що згідно з матеріалами справи вона притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП у зв`язку з подією, яка мала місце 12 серпня 2024 року на засіданні постійної комісії селищної ради з питань господарської діяльності, розвитку суб`єктів малого підприємництва, регулювання земельних відносин та екології. Адміністративне провадження по вказаній справі порушено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101347 від 22 серпня 2024 року, складеного поліцейським офіцером громади СВГ ВП №1 Білоцерківського РУП Василенком В.Ю., та відповідно до вказаного протоколу вона 12 серпня 2024 року близько 11.53 год. перебувала в смт. Рокитне по вул. Травнева, 5, в приміщенні Рокитнянської селищної ради та вчинила дрібне хуліганство, а саме взяла за шию правою рукою та лівою ногою вдарила в область паху гр. ОСОБА_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП». На засіданні комісії, як зазначає апелянт, працівниками селищної ради відеозйомка не велась. Проте, таку відеозйомку вів ОСОБА_1 , використовуючи свій приватний телефон. Дозволу на проведення відеозйомки від комісії він не отримував, учасників засідання не повідомляв про проведення відеозйомки. Відеозаписи, зроблені ним, були поширені в соціальних мережах та були висвітлені частково та однобічно, та, лише його промови, які компрометували її. Вона неодноразово повідомляла про неправомірність проведення зйомки та просила її припинити, розуміючи наступні можливі маніпуляції з боку ОСОБА_1 , зважаючи на його поведінку в суспільстві та викладення інформації в соцмережах, яку вона вже спостерігала раніше.

Апелянт звертає увагу, що за приписами статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. А тому, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 наявне втручання в її життя та збирання інформації, за що, а саме за незаконне зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу, передбачена кримінальна відповідальність за частиною першою статті 182 (Порушення недоторканності приватного життя) КК України.

Статтею 307 ЦК України визначено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно, теле чи відеоплівку лише за її згодою. Оскільки вона неодноразово забороняла ОСОБА_1 проводити відеозйомку на свій телефон, а він ігнорував таку заборону і продовжував проводити відеозйомку, вона ( ОСОБА_2 ) підійшла до нього з метою зупинити цю дію, закриваючи долонею його камеру та маючи на меті вимкненню відеозапису. Жодних посягань на ОСОБА_1 не було, на відеозаписі теж видно, що вонанамагалася забрати телефон у останнього, коли ОСОБА_1 вивернувся боком, а потім звинуватив її у хуліганстві, що,нібито, його вдарила.

Вважає, що її дії були спровоковані неправомірною поведінкою та не реагуванням на її зауваження ОСОБА_1 , вона його не чіпала, а лише хотіла виключити відеозапис на його телефоні, який був незаконний.

Також, апелянт звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення щодо неї складено з порушенням ч. 2 ст.254 КУпАП, оскільки, як зауважує апелянт, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Натомість, ОСОБА_1 у його заяві до поліції від 12 серпня 2024 рокувідразу вказано, що адміністративне правопорушення вчинено нею ( ОСОБА_2 ), тобто, встановлено особу, а протокол складено 22 серпня 2024 року. Оскільки порушено процедуру складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, притягнення до відповідальності є неправомірним та є підставою длязакриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З посиланням на ст. 62 Конституції України, апелянтвважає, що в її діях відсутні подія та склад правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, що відповідно до приписів п.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , опитавши свідків, дослідивши матеріали судового провадження, а також додані під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннямист.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Так, статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У розумінні положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

При цьому, визначальним критерієм для усіх цих випадків є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення правопорушника нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, та особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

При цьому, правопорушник усвідомлює, що його дії протиправні, він передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Визнаючи ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд послався на сукупність наявних у справі та досліджених доказів, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101347 від 22 серпня 2024 року, складений відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП,

- рапорт інспектора патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі від 12 серпня 2024 року, в якому зазначено, що 12 серпня 2024 року об 11.54 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12 серпня 2024 року жінка вдарила громадянина ОСОБА_1 .Прибувши на місце події за вказаною адресою було виявлено заявника - ОСОБА_1 , який є головою громадської організації «Громадський контроль Київщини». Поспілкувавшись із заявником стало відомо, що на комісії земельних питань та екології у селищній раді стався конфлікт з учасником засідання ОСОБА_2 , яка здійснила напад на ОСОБА_1 ,завдавши йому удар в область паху та в область шиї. ОСОБА_2 на місці події до приїзду працівників поліції була відсутня. Зданого приводу було відібрано письмову заяву пояснення від заявника та свідка;

- заява ОСОБА_1 від 12 серпня 2024 року, в якій останній просив розібратися в ситуації та притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності;

- письмові пояснення свідків, які надані останніми у період з 12 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року,

- лист начальникові відділення поліції № 1 від 13 серпня 2024 року,

- копія паспорта тадовідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173КУпАП, оскільки встановлені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції) під час апеляційного розгляду заперечувала обставини, викладені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, та надала пояснення, які є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Свідок ОСОБА_3 - голова земельної комісії Рокитнянської громади під час апеляційного розгляду (в режимі відеоконференції) пояснив, що 12 серпня 2024 року проходило засідання земельної комісії, де, серед іншого, розглядалось питання зміни цільового призначення земельної ділянки 12 соток ОСОБА_4 . Коли він дійшов до цього питання, почув від ОСОБА_1 про надання ОСОБА_5 підроблених документів, що це земельна ділянка під садівництво, а вони хочуть змінити на будівництво будинку. ОСОБА_2 надала документі і сідала назад на своє місце. Він ( ОСОБА_3 ) читав денну повістку і почув, як ОСОБА_1 каже: «Ого», і потім побачив потасовку між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ОСОБА_1 тримав вгорі свій телефон, а ОСОБА_2 хотіла його забрати, був шум в залі. Він сказав, що дане питання знімає з повістки денної. Після цього ОСОБА_1 , покинув зал засідання. Перед цим як розглядати дане питання ОСОБА_2 декілька разів робила зауваження ОСОБА_1 , щоб він не знімав її. Чи знімав він її, чи ні, він не знає, але тримав телефон у руках. Після цього хвилин через 15 з`явились працівники поліції. На той час відеозапис засідання не вівся, хоча відеокамера працює завжди.

Засідання комісії проходять відкрито. Після цього випадку відеокамера працює постійно. На той час від комісії заборони щодо проведення відеозапису не було. Зауважень з боку членів комісії ОСОБА_1 не було. Письмові пояснення писав слідчий. Як він зрозумів, ОСОБА_2 намагалась чи забрати, чи закрити рукою належний ОСОБА_1 телефон.

Він не бачив, щоб ОСОБА_2 хапала руками ОСОБА_1 за шию та наносила удар. Бачив, що вона підійшла впритул до ОСОБА_1 та виникла штовханина. Іншого він не бачив.

Зняв питання з порядку деннього, бо був галас.

За змістом показань свідка ОСОБА_6 , який був членом комісії, 12 серпня 2024 року на засіданні комісії відбулась конфліктна ситуація між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , точно не пам`ятає, бо займався справами. Пам`ятає, що ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_7 , підняла руку, шум, гам. Чи була бійка, не бачив, як і не може заперечувати це. ОСОБА_2 заперечувала проти проведення відеозйомки ОСОБА_1 . Заборони на проведення ОСОБА_1 відеозапису з боку членів комісії не було. Лише ОСОБА_2 заперечувала щодо відеозапису ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду дослідженими матеріалами справи та відеозаписом досліджуваних подій беззаперечно встановлено, що 12 серпня 2024 року у ранковий час у приміщенні Рокитнянської селищної ради, що на вул. Травневій, 5, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області відбувалось засідання комісії селищної ради. Серед питань, винесених для розгляду, було й питання врегулювання земельних відносин, у т.ч. питання зміни цільового призначення земельної ділянки, належній сину ОСОБА_2 - ОСОБА_8 .

Під час проведення засідання комісії селищної ради ОСОБА_1 , як голова Громадської організації «Громадський контроль Київщини», здійснював відеозапис засідання на свій мобільний телефон. Будь-яких заперечень, зауважень до ОСОБА_1 з боку членів комісії з приводу проведення ним відеозйомки не було, як і не приймалось комісією питання про проведення засідання у закритому режимі.

При цьому під час вказаного засідання брала участь і ОСОБА_2 , яка до моменту вирішення питання, яке стосується зміни цільового призначення земельної ділянки, належній її сину, будь-яких заперечень з приводу відеозйомки ОСОБА_1 не висловлювала.

Разом з тим, після того, як ОСОБА_1 було зазначено про те, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належній сім`ї ОСОБА_2 , призведе до порушення прав мешканців громади, повідомив про те, що їхня організація зверталась до правоохоронних органів, не вирішено питання ще у судовому порядку, ОСОБА_2 , почала висловлювати в агресивній формі своє заперечення проти проведення ОСОБА_1 відеозйомки засідання комісії. Після того, як ОСОБА_1 продовжив відеозйомку, ОСОБА_2 , розуміючи, що вона перебуває у громадському місці під час відкритого засідання комісії селищної ради, що винесене нею на розгляд комісії питання може впливати на права мешканців громади, грубо порушуючи громадський порядок, перешкоджаючи проведенню ОСОБА_1 відеофіксації засідання комісії, підбігла до ОСОБА_1 , схопила останнього правою рукою за шию, вдаривши лівою ногою в область паху ОСОБА_1 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_9 засідання комісії було перервано головою земельною комісії та перенесено розгляд питань, а ОСОБА_1 викликана поліція.

Перебіг подій, які відбувались під час проведення засідання комісії, підтверджені поясненнями як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , який підкреслив, що ОСОБА_2 він не знав і знати не міг, а, окрім того, встановлені обставини підтверджуються відеозаписами подій, які є об`єктивними доказами у справі, незалежними від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

При цьому апеляційний суд критично оцінює обставини, викладені у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , та у поясненнях вказаних свідків, наданих в режимі відеоконференції під час апеляційного розгляду, про те, що ОСОБА_2 жодних протиправних дій не вчиняла.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , як представником громадської організації, повідомляється про незаконність дій ОСОБА_2 , що справа перебуває в суді, що вони звернулись до правоохоронних органів. У цей час між членами комісії, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувається на підвищених тонах обговорення вказаного питання, також висловлює свої заперечення свідок ОСОБА_10 ОСОБА_1 пропонує відкласти розгляд справи, з наданням можливості громадській організації та ОСОБА_2 надати документи на підтвердження своїх позицій. ОСОБА_1 наголошує на неправомірності дій комісії, після чого ОСОБА_2 , висловлюючи своє обурення діями ОСОБА_1 , який проводить відеозапис членів комісії за столом, до якого вона підійшла, звинувативши ОСОБА_1 у маніпулюванні суспільною думкою, швидким кроком підходить до ОСОБА_1 зі словами, що дозвіл на її зйомку вона не надавала, після чого запис переривається. При цьому майже всі члени комісії, у т.ч свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , розвернуті обличчям та дивляться на події, які відбуваються між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після цього ОСОБА_3 поставлено на обговорення членів комісії питання про зняття з повістки денної розгляду матеріалів по ОСОБА_2 саме внаслідок дій останньої. Голосує спочатку «за» лише ОСОБА_3 , який, подивившись, що члени комісії не голосують, піднявшись, пояснює членам комісії, щоб вони глянули, що у них відбувається, що зараз все це буде показано по всій Україні. При цьому ОСОБА_2 , сперечаючись з ОСОБА_3 з приводу зняття з розгляду її питання, висловлює своє невдоволення, а ОСОБА_3 їй відповідає, що, коли вона буде головою комісії, то буде вирішувати, що робити, а він, як голова комісії, за таких обставин цього не дозволить. Розгляд вказаного питання припиняється, комісія переходить до розгляду інших питань.

Таким чином, відповідно до фактичних обставин, з`ясованих на підставі безпосередньо сприйнятих як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, доказів, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 через використання незначного приводу, перебуваючи у громадському місці, усвідомлювала, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажала такого вияву неповаги до суспільства.Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки ОСОБА_2 свідчать про те, що вона, перебуваючи у громадському місці бажала протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм та правил поведінки, тобто, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням встановленого законом строку, протягом якого такий протокол може бути складений, то вони є безпідставними.

Дійсно відповідно до положень ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП протоколскладається уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності у разі встановлення події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіркою матеріалів встановлено, що протягом часу з 12 по 22 серпня 2024 року проводилась перевірка за повідомленням ОСОБА_1 , у т.ч. опитування свідків події - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , яке відбулось саме 22 серпня 2024 року. За результатами зібраних у справі доказів уповноваженою особою, яка визнала достатніми зібрані докази для складання протоколу про адміністративне правопорушення, саме 22 серпня 2024 року відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Що стосується посилання ОСОБА_2 про те, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, а, відтак, підлягає звільненню від сплати судового збору, то згідно з п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. У даній справі ОСОБА_2 не є позивачем, а є особою, притягнутою до адміністративної відповідальності.

За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, а, відтак, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 7 листопада 2024 року щодо ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.А.Васильєва