ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року селище Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сіянко В.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 184 ч.1 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, а саме: її син ОСОБА_2 не відвідує заняття з вересня 2024 року.

ОСОБА_1 надала пояснення, згідно з якими вона проживає вдвох з неповнолітнім сином ОСОБА_2 , 2008 р.н., - інвалідом дитинства. Син має відвідувати спеціальну школу, яка знаходиться в м. Тернопіль, але мати самостійно не має можливості доставляти його до місця навчання. Також пояснила, що розуміє необхідність здобуття сином освіти та буде шукати шляхи вирішення даної проблеми.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - інваліда дитинства.

Відповідно до листа директора Тернопільської спеціальної загальноосвітньої школи Тернопільської міської ради від 23.12.2024 учень 6 класу даної школи ОСОБА_2 , який зареєстрований в с. Іванівка Тернопільського району Тернопільської області, протягом першого семестру не відвідував заняття в школі.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, а саме ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання неповнолітніх дітей.

Згідно з ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови Держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Суд із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина - ОСОБА_2 , 2008 р.н., який є інвалідом дитинства, та своїми діями не завдала будь-якої шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, враховуючи особу ОСОБА_1 , яка за місцем проживання характеризується позитивно, а тому суд приходить до висновку про малозначність правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин відносно ОСОБА_1 можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП, з оголошенням їй усного зауваження, що буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184 ч.1, 283,284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за малозначністю правопорушення та оголосити усне зауваження, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Сіянко