ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Порощук П.П., за участі прокурора, особи яка вчинила адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянув матеріали, які надійшли від Департаменту внутрішньої безпеки Київського обласного управління Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КпАП України,

УСТАНОВИВ :

03.10.2024 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли адміністративні матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176 -6 КУпАП, за ознакою того, що він, перебуваючи на посаді начальника відділу поліції № 1 Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 06.01.2023 по 01.09.2023, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобіганню корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII, субєктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями за формою, що вказується Національним агенством з питань запобігання корупції.

Тобто будучи особою , на яку відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону поширюється дія цього закону, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, оскільки граничний терміне подачі був 31.01.2024, а декларація фактично подана 07.03.2024.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що у зв`язку із тим що дійсно своєчасно не подав декларацію, оскільки не правильно зрозумів неодноразові внесення змін щодо національного законодавства України, що стосувалися подачі та заповнення декларації на офіційному сайтів НАЗК. Умислу у нього на навмисне несвоєчасне подання декларації не було, тому просив адміністративну справу закрити, на підставі ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Слабий О.В., підтримав клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП, та просили адміністративну справу закрити з підстав та обґрунтувань зазначених у судовому засіданні.

Прокурор зазначив про існування можливості вчасного подання ОСОБА_2 електронної декларації у відведений строк, у зв`язку з чим вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за несвоєчасне подання декларації про доходи як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до Закону Укратни «Про внесення до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-IX та пінкту 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобіання корупції», особи якi у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно до пп.«б» п.1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що у Єдиному державному реєстрі декларацій ОСОБА_1 здійснив усі дії щодо заповнення та подання декларації, тобто із пропущенням встановленого законом строку вчинення відповідних дій, що підтверджено послідовністю дій користувача ОСОБА_1 ..

Вказані докази приймаються судом до уваги, так як вони є належним та допустимими за їх отримання та представлення у встановленому порядку, відомості, що містяться у них, мають безпосереднє відношення до обставин даної справи.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так відповідно 21.10.2024 року особа яка притягувалася до адміністративної відповідальності в судове засідання з`явилася особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подав до суду письмову заяву та просив відкласти розгляд справи, з метою кладення угоди з адвокатом для подальшого представництва його інтересів, в зв`язку із чим у справі було оголошено перерву до 16 год. 00 хв. 28.11.2024 року.

На оголошену судом дату ОСОБА_1 не з`явився та подав заяву, що захворів (про що подав електронною поштою копію підтверджуючих документів) тому просив розгляд справи відкласти на іншу дату, в зв`язку з цим судом, було задоволено клопотання прокурора про зупинення провадження у справі, та надіслано виклик у справі ОСОБА_1 для забезпечення його явки в судове засідання на 10 годину 30 хвилин 04.03.2025 року.

Станом 04.03.2025 року до суду з`явився ОСОБА_2 та його захисник Слабий О.В. який подав клопотання про перенесення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами адміністративної справи в зв`язку із чим у справі було оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 07.03.2024 року.

На оголошену судом дату ОСОБА_1 не з`явився та подав його захисник Слабий О.В. заяву, що захворів ОСОБА_1 тому просив розгляд справи відкласти на іншу дату, в зв`язку з цим судом, було задоволено клопотання, та оголошено перерву у справі ОСОБА_1 для забезпечення його явки в судове засідання на 14 годину 00 хвилин 12.03.2025 року.

З 12.03.2025 по 20.03.2025 року суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області знаходився на лікарняному. По виходу із лікарняного розгляд справи призначено з викликом осіб на 09 годину 30 хвилин 26.03.2025 року.

Так 26.03.2025 року в судовому засіданні особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат Слабий О.В., підтримали заявлене ними усно клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень наданих Національним агентством з питань запобігання корупції на лист Черкаської обласної прокуратури, від 28.03.2021 року підписаних в.о. керівника Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя ОСОБА_3 зазначено, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу. Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається при складанні протоколу.

Таким чином, датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення.

Зокрема звертаємо увагу на норми ч. 1 ст. 1726 КУпАП із яких вбачається, що відповідальність, передбачена цією статтею настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.

Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність ари цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення без наявності якого, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (ст. 247 КУпАП).

Таким чином, Національне агентство у власній правозастосовчій практиці датою виявлення правопорушення застосовує дату складання протоколу.

Так на глибоке переконання суду вказане роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції не являється законом, а носить лише рекомендаційних характер, для працівників прокуратури.

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Так статтею 277 КУпАП передбачено зупинення строків розгляду справи про адміністративні правопорушення, однак зупинення строків розгляду справи не перериває строку притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В свою чергу зупинення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності нормами чинного КУпАП не передбачено.

Рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якостізакону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Отже, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань.

Враховуючи, що на час розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення сплив, а тому з цих підстав у відповідності до положень ч.3 ст.38 КУпАП провадження в даній адміністративній справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю..

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконаня рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.62 Конституції України, ст.ст.7,38, 221, 247, 252, 266, 284 КаП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 за минуванням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її представником, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Порощук П.П.