Номер провадження: 33/813/178/25
Номер справи місцевого суду: 522/1169/24
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників Федорончука І.В. і ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, лікаря-ординатора МКЛ № 10, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 11.01.2024 об 23 год. 10 хв. в м. Одеса по вул. Ковальській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daihatsu Sirion», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000111 від 12.01.2024, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на те, що:

- суд розглянув справу за його відсутності та відсутності захисника, без належного повідомлення про дату судового засідання, не викликавши та не допитавши свідків в судовому засіданні;

- долучений до матеріалів справи відеозапис фіксації руху транспортного засобу не є належним та допустимим доказом, оскільки здійснювався 06.01.2021, що не відповідає зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення обставинам, зокрема, щодо факту керування ним транспортним засобом 11.01.2024;

- факт керування транспортним засобом 11.01.2024 о 23.10 год., спростовується доданими до справи матеріалами відеозаписів трьох працівників поліції, на яких зафіксовано, що автомобіль «Daihatsu Sirion», д.н.з. НОМЕР_1 , стояв без руху та біля нього знаходились працівники поліції, які застосовували превентивні дії, у зв`язку із чим ці відеозаписи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі;

-він заперечував факт керування транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом події ID 470625 від 11.01.2024, о 23 год. 05 хв.;

- його як водія не відсторонено від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП;

- у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані ознаки стану алкогольного сп`яніння, що може свідчити про відсутність законних підстав на проведення такого огляду, як і не вказано пропозиції поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, працівниками поліції були внесені невстановлені записи до зазначеного протоколу після того як він його підписав;

- у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння;

- з долученого до матеріалів справи відеозапису (БК 474919, час: 22.59 хв, 11.01.2024) вбачається, що на вимогу працівника поліції він висловив згоду пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, проте саме працівниками поліції було визначено факт відмови пройти огляд за допомогою відповідного технічного засобу на місці зупинки;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та реакції, не відповідає вимогам Інструкції № 1413/27858 від 11.11.2015, а саме: висновок не містить результатів медичного огляду (кількісний показник алкоголю в крові), а також даних про профіль лікаря (фельдшера), його спеціальність, який проводив огляд; крім того, до висновку після його складення та вручення примірника були внесені невстановлені дописи та виправлення.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисники Федорончук І.В. та Єрусланова Т.Г. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зазначені вимоги закону судом 1-ої інстанції не дотримані в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас ч. 6 зазначеної норми передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд 1-ої інстанції послався на наступні досліджені докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №732609 від 12.01.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 11.01.2024 об 23 год. 10 хв. в м. Одеса по вул. Ковальській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daihatsu Sirion», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000111 від 12.01.2024, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР;

- висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000111 від 11.01.2024 (а.с. 4), згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозапис з місця події (а.с. 5).

Разом із тим, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи захисника щодо необґрунтованості постанови суду 1-ої інстанції та констатує, що рішення прийняте з недотриманням вимог діючого КУпАП та за результатами неповного дослідження доказів з наступних підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, та звернув увагу апеляційного суду, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ним автомобілем.

Об`єктивною стороною інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні, серед іншого, є саме керування транспортним засобом.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 вищезазначеного Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005, відповідно до якого керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Орім того, в постанові КАС у складі ВС від 20.02.2019 № 404/4467/16-а викладено висновок про те, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, на переконання апеляційного суду керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Отже, доказуванню підлягають обставини, які визначаються ч.1 ст.130 КУпАП ,як підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема як факт керування транспортним засобом особою, так і факт перебування особи в цей час в стані алкогольного сп`яніння.

Ретельно дослідивши відеозапис, який долучено до матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами сторони захисту про те, що вказаний відеозапис не можливо визнати належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено 3 DVD+R оптичні диски з відеозаписами з портативних відео-реєстраторів співробітників поліції за №471937, №474919, та №470625.

Відповідно до відеозаписів № 474919 та № 471937, які містяться на диску під № 1, відеофіксація розпочинається з того моменту як співробітники поліції здійснивши зупинку свого службового автомобіля, підійшли до іншого автомобіля, який було припарковано обабіч дороги, та у якому на місці водія знаходився ОСОБА_1 , а біля нього - пасажир, після чого поліцейський представився та запитав у водія чому відкриті передні водійські двері автомобіля, запропонувавши їх закрити, а також надати документи (технічний паспорт, посвідчення водія) (час: 22:57:40). В процесі спілкування із ОСОБА_1 поліцейський запропонував останньому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, водночас ОСОБА_1 заперечуючи, що вживав алкогольні напої, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, вказавши, що бажає проходити відповідний огляд лише в лабораторії (час: 22:59:23).

В подальшому на відео зафіксовано як ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу для проходження огляду, водночас, в процесі спілкування із поліцейськими під час прямування до медзакладу, ОСОБА_1 заперечував, що керував транспортним засобом, зокрема вказав (мовою оригіналу): «так ми ж нікуди не їхали, а ви (поліція) проїхали поз нас», що поліцейський не заперечував (час: 23:04:30, БК № 471937).

Після проходження ОСОБА_1 огляду у закладі охорони здоров`я та за наявності позитивного результату 0,91 проміле щодо встановленого стану алкогольного сп`яніння, викладеного у висновку, поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому ОСОБА_1 зазначив пояснення про те, що транспортним засобом він не керував, на цьому відеофіксація закінчується.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що відеозаписи з БК поліцейських не містять належної фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також факту його зупинки працівниками поліції, а тому не можливо дійти беззаперечного висновку, що автомобіль рухався, як і не можливо встановити, чи керував ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом.

При цьому, апеляційний суд визнає неналежним доказом у підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом відеофайл № 732609 з фіксацією руху та зупинки транспортного засобу, який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення оптичному диску № 3, з огляду на те, наведений відеозапис здійснено 06.01.2021, в той час як викладені у протоколі обставини відбувались 11.01.2024, при цьому даний запис не містить фіксації факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Також апеляційний суд враховує те, що складений 12.01.2024 щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, містить пояснення останнього, згідно із якими факт правопорушення ним не визнано, при цьому сам лише протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 256 КУпАП фіксує місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, не може бути єдиним доказом вчиненого особою правопорушення.

З огляду на відсутність інших доказів на обставини, що зазначені в оскаржуваній постанові, суд апеляційної інстанції погоджує доводи сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надаючи оцінку іншим доводам ОСОБА_1 щодо недотримання визначеної законом процедури огляду водія, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 (далі Інструкції) від 09.11.2015, а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в редакції постанови від 20.01.2023 (далі-Порядок).

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 1 Порядку він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.

При цьому, п. 2 Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції).

Відповідно до приписів Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти чотири, шість, вісім Порядку).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в цьому стані.

Водночас, з відеозапису події вбачається, що поліцейський не встановив жодних ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 і про наявність таких ознак його не повідомив, при цьому ОСОБА_1 пояснював, що алкогольні напої він не вживав.

Окрім того, апеляційний суд погоджує доводи сторони захисту про те, що всупереч вимог ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 при наявності у співробітників поліції підстав вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Отже, наведене свідчить про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 та Порядку № 1103 від 17.12.2008, які за відсутності передбачених законом підстав поклали на ОСОБА_1 обов`язок проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини дають апеляційному суду підстави стверджувати про те, що поліцейські, не встановивши наявність передбачених законом підстав для покладення на ОСОБА_1 обов`язку проходження огляд на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, штучно створили умови, за яких ОСОБА_1 безпідставно проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас, апеляційний суд констатує, що встановлені обставини свідчить про те, що внаслідок непрофесійних дій працівників патрульної поліції факт можливого керування ОСОБА_1 транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, в порушення приписів ст. 266 КУпАП, не задокументований у встановленому порядку, та не підтверджується допустимими та належними доказами.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Водночас, надаючи оцінку посиланням апелянта на те, що справа судом 1-ої інстанції була розглянута за відсутності сторони захисту, апеляційний суд зауважує, що такий недолік усунуто під час апеляційного перегляду справи, з наданням апелянту можливості брати участь в апеляційному розгляді, надавати відповідні пояснення та користуватися юридичною допомогою адвоката.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши відсутність будь-яких вагомих доказів у справі, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 25, 247, 252, 266, 268, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца