Справа № 711/1813/25
Номер провадження 3/711/626/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, ІПН НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАД № 438443 від 22.02.2025, ОСОБА_1 19.02.2025 близько 18.00 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 гучно стукала у вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , чим порушувала громадський порядок і спокій ОСОБА_2 , і її неповнолітньої доньки та скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе не визнала та пояснила, що в їх квартирах по під`їзду був ремонт труб, вони вносили гроші на рахунок ОСББ для ремонту, а потім ці гроші ОСББ повернуло і передали ОСОБА_3 , але вони їх не віддали в руки, а кинули біля дверей 2000 грн. Саме 19.02.2025 вона підійшла до квартири АДРЕСА_3 і постукала в двері, оскільки дзвінка у них немає, ОСОБА_2 запитала «хто там» і вона відповіла, що сусідка, але двері ніхто не відкривав і вона знову постукала. Тоді піднявся на площадку чоловік ОСОБА_2 і спитав, що вона хотіла. Вона віддала йому гроші і повідомила, що це передала ОСОБА_4 . Навмисно в двері вона не стукала.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що у їх двері дуже часто стукають, грюкають, в тому числі і ногами, оскільки дзвінка у них немає. У зв`язку з тим, що виключають світло, в під`їзді темно і побачити хто стукає вони не можуть. 19.02.2025 вона повернулась додому з роботи і тільки зайшла до квартири, як хтось почав гучно стукати у двері, вона підійшла і спитала «хто там», а їй ніхто не відповів і продовжував стукати у двері. ЇЇ неповнолітня донька дуже злякалася, тому вона подзвонила своєму чоловіку, який ще не піднявся до квартири та повідомила, що хтось стукає у двері. Коли чоловік підійшов до дверей, він побачив сусідку ОСОБА_1 , а вона кинула йому в обличчя гроші і сказала, що їх передала ОСОБА_4 . Хто така ОСОБА_4 вони не знають, тому чоловік намагався повернути гроші, а сусідка втекла до себе в квартиру і двері не відчиняла і чоловік залишив гроші на килимку біля дверей її квартири. ОСОБА_1 здається, що вони за нею слідкують, хочуть підключитися до її квартири, щоб отримувати світло, але насправді це не так. Коли виключають світло, то вона або її чоловік виключають у щитку важелі подачі світла на свою квартиру і підключають прилад для освітлення своєї квартири. Раніше в ОСББ було написано 2 заяви з приводу того, що затопили квартири і вони вирішили, що необхідно замінити труби, зібрали гроші для ОСББ на ремонт труб, а потім ОСББ їм компенсувало ці витрати частково.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, законодавець передбачає, що інші дії порушили, а не могли порушити громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Як вбачається зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що вона стукала у вхідні двері до квартири ОСОБА_2 .

На підтвердження зазначених обставин органом поліції надано письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.02.2025, письмові пояснення ОСОБА_5 від 22.02.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.02.2025, з яких вбачається, що між сусідами протягом останніх двох років виникають конфлікти, непорозуміння, які вони не можуть вирішити.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб, самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 заперечує, що навмисно, з хуліганських спонукань, стукала в двері її сусідки ОСОБА_2 , як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вона намагалася повернути гроші, які їм передала інша особа, а дзвінка на дверях немає.

При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила хуліганство, не надано, а описання самого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення та письмове пояснення з цього приводу, не може бути належним доказом його вчинення особою, а тому для підтвердження порушення за ст. 173 КУпАП працівники поліції мали б надати інші докази, які б надавали можливість відтворити дійсні обставини правопорушення, які мали місце.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова