Справа № 215/2104/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Данилевський М.А. розглянувши матеріали, що надійшли з полку патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, місце роботи не повідомив, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №274576 від 18.03.2025 ОСОБА_1 18.03.2025 о 10 годині 15 хвилин в місті Кривий Ріг по вул. Івана Сірка (Тернівський район), 71А, керував транспортним засобом ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 , будучи особою, яка тимчасово обмежена в праві керування транспортними засобами від 22.02.2025 у виконавчому провадженні №41195530 Вугледарським відділ ДВС у Волновахському районі Донецької області, чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» - основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, за що відповідальність передбачена за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав письмові пояснення з копіями документів та показав, що дійсно 18.03.2025 він був зупинений працівниками поліції, які йому повідомили, що згідно з їх базою даних, він перебуваю в реєстрі осіб, яким встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, як боржнику зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , на підставі постанови Вугледарського відділу Державної виконавчої служби, про що він не знав і це стало для нього несподіванкою. До повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, він був зареєстрований і проживав у б. АДРЕСА_3 . З 2005 року і до окупації регіону російськими загарбниками, він весь час працював на шахті ДП «Шахтоуправління «Південнодонбасське №1». З метою утримання сина ОСОБА_3 та колишньої дружини ОСОБА_4 , він звернувся до бухгалтерії шахти з заявою про добровільне щомісячне вирахування із заробітної плати частини на аліменти сину та колишній дружині. При цьому, за його бажанням, суми відрахувань становили значно більший розмір, ніж встановлений законодавством розмір частина на дитину і частина на матір дитини. Після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022 всіх працівників шахти вивели на «простій». При цьому працівникам шахти було обіцяно, що їм будуть нараховувати 2/3 від заробітку, і йому було обіцяно щомісячне відрахування аліментів на утримання сина. У квітні 2024 року, у зв язку з окупацією ворогом Мар`їнського регіону, ОСОБА_1 переїхав до міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де зараз і проживає. Був впевнений, що шахтою здійснюються відповідні відрахування аліментів. Про наявність заборгованості за аліментами та винесення державним виконавцем постанови 22.02.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржникові ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, не знав. Дізнався по це від працівників поліції та з документів, які отримав пізніше на запит від державного виконавця.

Враховуючи викладене вище, просив суд закрити провадження у справі, оскільки не мав наміру вчиняти будь-яке правопорушення, дійсно не був обізнаний про існування обмеження, не мав а ні мети, а ні наміру вчиняти правопорушення будь-то умисно або з необережності - свідомо керувати транспортним засобом знаючи, що його обмежено у цьому праві.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, надані ОСОБА_1 письмові матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення і повинен бути підтверджений іншими достатніми, допустимими, достовірними та належними доказами.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП визначає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно інформації Єдиного реєстру боржників станом на 18.03.2025 Вугледарським ВДВС у Волноваському районі Донецької області відкрито виконавче провадження №41145530 від 11.12.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно довідки-розрахунку про заборгованість по аліментам №41195530/1 (22.5/34/124/25/3) від 28.03.2025, заборгованість по аліментам ОСОБА_1 стала нараховуватися з лютого 2022 року у зв`язку з відсутністю даних щодо звільнення ОСОБА_1 за попереднім місцем працевлаштування, заборгованість по аліментам нараховується згідно прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Загальна сума заборгованості по аліментам за період з 01.02.2022 по 01.03.2025 року становить 54191,50 грн.

У пункті 2 постанови Вугледарського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.02.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржникові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами, зазначено постанову надіслати сторонам виконавчого провадження, в якій зазначена адреса: АДРЕСА_3 (тобто тимчасово окупована територія).

Доказів того, що постанова державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 в праві керування транспортними засобами від 22.02.2025, була отримана ОСОБА_1 до 18.03.2025 не встановлено.

Отже, ОСОБА_1 мав усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Тобто, враховуючи викладене, в зазначеній справі необхідно застосовувати більш високий стандарт доведення «поза розумним сумнівом».

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з «критеріями Енгеля» в даному випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, санкція якої передбачає позбавлення права керування транспортним засобом, за своєю суттю відноситься до кримінального переслідування особи, а значить, на відміну від цивільного чи господарського процесів, де стандартом доведення може бути більша вірогідність чи переконливість доказів, у цій справі має застосовуватися стандарт доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 був обізнаний про обмеження його в праві керування транспортними засобами.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому суд констатує, що працівники поліції діяли в межах повноважень передбачених Законом України «Про національну поліцію» та КУпАП. Працівниками поліції встановлено факт керування особою, яка обмежена в цьому праві ( ОСОБА_1 ), транспортним засобом. Перевірка обізнаності чи необізнаності такої особи про факт обмеження її у керуванні транспортними засобами не входить до повноважень працівників поліції. Складання протоколу про адміністративне правопорушення, у разі виявлення такого, є обов`язком працівника поліції, натомість сам протокол є лише формою закріплення факту виявлення правопорушення, наявність чи відсутність якого в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП згідно ст. 221 КУпАП належить до компетенції судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст. 247, ч.1 п.3 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя