ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33739/24

Провадження № 33/820/249/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Косюка Р.М., представника потерпілої та представника законного представника потерпілої адвоката Рясного В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Рясного В.Д. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою провадження у справі відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ставилося у вину те, що 19 листопада 2024 року близько 14 год 25 хв, перебуваючи в Ліцеї №3 ім. А.Мазура Хмельницької міської ради на вулиці Тернопільська, 14/1 у місті Хмельницькому, висловлювався до ОСОБА_2 та повідомив неповнолітній (висловлювання непристойного змісту), чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

В апеляційній скарзі адвокат Рясний В.Д. просив скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та невмотивованим, бо обставини у справі було встановлено неправильно та не в повному обсязі, а судовий розгляд не відповідає принципу об`єктивності.

На його думку, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та закрив провадження у справі, не навівши належних та мотивованих доводів.

Посилався на те, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а складений відносно нього протокол можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про закриття провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника потерпілої та представника законного представника потерпілої адвоката Рясного В.Д. на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі; заперечення захисника Косюка Р.М. проти апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не дотримався.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину щодо обставин, зазначених у протоколі, заперечив та пояснив, що не мав на меті образити ученицю, а лише висловився щодо рівня оцінки її письмової роботи, яка фактично не була виконана, після реакції учнів на його висловлювання він вибачився.

Потерпіла ОСОБА_2 за аналогічних обставин пояснила, що висловлювання вчителя ОСОБА_1 її образило, після чого вона зателефонувала до мами, але жодних вибачень не було.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто, особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів, тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст.10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Хуліганські спонукання - головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст.173 КУпАП.

Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, із-за неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Натомість, вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст.173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.

З огляду на вищенаведене, для встановлення істини у справі та належної оцінки дій ОСОБА_1 має значення мотив його поведінки та спрямованість його умислу.

Громадський порядок система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення надано заяву законної представниці потерпілої ОСОБА_2 Шмирко О.Й., подану до Хмельницької обласної прокуратури щодо неправомірної (непристойної) поведінки ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що на уроці військової підготовки вчитель ОСОБА_1 під час оцінювання контрольної роботи, у присутності однокласників висловив образу (непристойного змісту); аудіо-відео запис, який підтверджує факт непристойного висловлювання, вжитого особою чоловічої статі у присутності учнів.

Також досліджено документи, надані законною представницею потерпілої та які свідчать про оцінку дій ОСОБА_1 , як неетичних, надану представниками Служби у справах дітей, Департаменту освіти та Ліцею №3.

Окрім іншого, вина ОСОБА_1 та обставини вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №276027 від 11 грудня 2024 року.

Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

ВСУ у Постанові № 5-17кс12 від 04 жовтня 2012 року визначив, що об`єктом хуліганства є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Місцевим судом були безпосередньо допитані неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 та її законна представниця ОСОБА_3 , які підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД за №276027, що відбулися 19 листопада 2024 року, зокрема, що громадянин ОСОБА_1 за адресою вулиця Тернопільська, 14/1, у місті Хмельницький, перебуваючи у Ліцеї №3 імені А.Мазура Хмельницької міської ради, висловлювався непристойним змістом до ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Не довіряти або сумніватись в правдивості цих показів у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Відтак, апеляційний суд пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання своєї винуватості не бере до уваги, оскільки вони є неаргументованими та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.173 КУпАП.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а складений відносно нього протокол можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про закриття провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Станом на момент розгляду справи апеляційним судом строк накладення адміністративного стягнення закінчився (правопорушення вчинено 19 листопада 2024 року).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст.38 цього Кодексу.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Рясного В.Д. задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.