Справа № 642/108/25
Провадження: 3/642/203/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

01.01.2025 о 20-38 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ваз 2103 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Різдвяній, 29А в м. Харкові, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: паркан. Автомобіль механічно пошкоджено, завдано матеріальну шкоду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, п. 2.3(б) Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що не вчиняв ДТП, оскільки не керував автомобілем.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..

Суд зазначає, що водії транспортних засобів, отримавши посвідчення водія взяли на себе обов`язки передбачені п. 2.3(б)ПДР України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 12.3ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Навіть якщо водій не бачить небезпеку, він повинен вміти передбачити потенційну небезпеку.

Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 210628, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями учасника ДТП. Поясненнями свідків ОСОБА_2 , який в судовому засіданні пояснив, що при виходу з магазину "АТБ" став очевидцем як автомобіль Ваз здійснив наїзд на пракан, коли він підійшов до автомобіля водій представився та сказав, що в ньго відсутні водійське посвідчення, потім вони викликали поліцію. Аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_3 , наданими ним працівникам поліції. Схемою місця ДТП від 01.01.2025, яка складена на місці пригоди, з якої вбачається, що на ній графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження. Зазначена схема ДТП була складена в присутності водія і будь-яких зауважень та доповнень щодо її складання не містить.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 01.01.2025 року керуючи автомобілем ВАЗ 2103 він разом з ОСОБА_1 та двома дівчинами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їхали в районі центрального ринку. Він був за кермом та керуючи атов вирішив похизуватись перед ними та зробити «дріфт», але не впорався із керуванням та наїхав на паркан біля магазину АТБ. Вихолячи з магазину їх помітили працівники служби охорони. Він злякався, що це вплине на його вступ на службу. Після того, як все завершилось, він знов сів за кермо та поїхали з місця. Посвідчення водія він має. У стані алкогольного сп`яніння не перебував. В авто перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_9 сидів на пасажирському сидінні позаду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 01.01.2025 року після новорічного святкування, де вживали спиртні напої, вона мало, що може пригадати. За кермом був ОСОБА_11 та він зробив дріфт та наїхав на огорожу. ОСОБА_8 з ОСОБА_6 сидів на задньому пасажирському сидінні. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні біля водія ОСОБА_11 . Була в стані алкогольного сп`яніння, тож не все пам`ятає. Через деякий час вона з ОСОБА_12 поїхали звідти додому на таксі. ОСОБА_11 був тверезий. Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала аналогічні пояснення, однак вказує, що перебувала у тверезому стані.

При цьому суд критично оцінює пояснення щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, та розцінює це як обраний ним спосіб захисту, намагання перекласти свою провину на інших осіб та уникнути відповідальності за вчинене, окрім того його пояснення спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Також суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , наданих під час судового розгляду, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони є друзями ОСОБА_1 та їх показання суд вважає такими, що спрямовані на сприяння уникненню останнім адміністративної відповідальності, оскільки їх показання містять суперечності та не узгоджуються із подіями безпосередньо на місці.

Суд розглядає дану справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наявна сукупність вище перелічених доказів є достатньою для прийняття судом рішення по справі.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно достатті 34 КУпАП, судом встановлено щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно достатті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи дані про особу правопорушника, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з форми вини вчинення правопорушення, вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення.

Відповідно достатті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.33,40-1,124,221,283,284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. не відомий, визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення на користь держави у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 ( вісімсот п*ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н.п. не відомий, на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя В.Г. Пашнєв