Провадження № 33/801/287/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішин І.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Шляхбуд», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №1275 від 25 жовтня 2024 року, 24.10.2024 року, при документальній позаплановій виїзній перевірці ТОВ «Шляхбуд» (), директором якого є ОСОБА_1 , щодо дотримання вимог податкового законодавства, встановлено порушення п.44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевіряється, всього в сумі 550 110 грн., в т.ч. за липень 2019 року на 23 599 грн., за серпень 2019 року на 526 511 грн., за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 85 (вісімдесят п`ять) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору..

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Крім того в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2025 року зазначивши, що копію постанови ним отримана лише 24 лютого 2025 року, апеляційну скаргу подано 03 березня 2025 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення або про поважність причин неприбуття до суду не подав.

Разом з тим, за ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з п. 2 ч. 8 цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як слідує з матеріалів справи у ТОВ «Шляхбуд» () проводилася позапланова виїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість за період діяльності в 2019 року.

На підставі даного акту відносно директора ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №1275 від 25 жовтня 2024 року, та встановлено порушення п.44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевіряється, всього в сумі 550 110 грн., в т.ч. за липень 2019 року на 23 599 грн., за серпень 2019 року на 526 511 грн.

Будь-які інші докази, окрім акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, до справи не додані.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суд першої інстанції вважав, що його дії охоплюються складом даного правопорушення та підтверджуються зібраними у справі доказами.

Однак із таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Крім того, судом встановлено, що події які стали підставами для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме заниження податкового зобов`язання щодо утриманого податку з доходів нерезидента відбувались в період липень 2019 року, серпень 2019 року.

Тому, оскільки адміністративне правопорушення було вчинено в період липня - серпня 2019 року, а адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 застосовано місцевим судом 03 грудня 2024 року, апеляційний суд вважає, що на час ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, строки для накладення адміністративного стягнення, визначені ч.2 ст. 38 КУпАП, закінчились.

Судом першої інстанції було залишено поза увагою, що статтею 202 ПК України встановленні строки звітних (податкових) періодів та відповідно до пункту 202.1 вказаної статті, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць з урахуванням особливостей, передбачених підпунктами а, б пункту 202.1 статті 202 ПК України.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

Пунктом 7 ч. 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18).

На підставі наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин