СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2351/25
пр. № 3/759/1314/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравець В.М., за участю захисника Горобівського І.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2025 о 13:47 у м. Києві по просп. Академіка Палладіна, 46, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Scion, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами (постанова від 21.03.2024 року Вінницького міського суду Вінницької області), правопорушення вчинив повторно протягом року (постанова ЕНА 2637723 від 19.07.2024), чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Горобівський І.Г. подав клопотання про направлення матеріалів справи для розгляду за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та просив задовольнити дане клопотання, посилаючись на бажання ОСОБА_1 брати участь у розгляді справи особисто та можливість прибути до Ірпінського міського суду Київській області у судове засідання для захисту своїх прав при розгляді справи. Зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його місце проживання зареєстровано за місцезнаходженням військової частини.

Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Водночас, варто зазначити, що згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 11.06.2004 про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст. 276 КУпАП ( 80732-10 ), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , місцем вчинення правопорушення є АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 мешкає в с.Гостомель Бучанського району Київської області. Особою, яка склала вище зазначений протокол, визначено підсудність розгляду справ за місцем вчинення правопорушення, що територіально відноситься до Святошинського районного суду м.Києва, КУпАП не передбачає можливості зміни підсудності справ про адміністративні правопорушення судом, у провадженні якого знаходиться справа, а відтак правові підстави для задоволення клопотання захисника відсутні.

Разом з тим, суд зазначає, що явка особи під час розгляду справ даної категорії відповідно до змісту ст.268 КУпАП не є обов`язковою. ОСОБА_1 скористався допомогою захисника Горобівського І.Г., який в його інтересах має право надавати суду клопотання та докази у межах розгляду цієї справи, також участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні можлива із застосуванням засобів відеоконфенцзв`язку, водночас ОСОБА_1 до суду з таким клопотанням не звертався.

Крім того, у судовому засіданні захисник Горобівський І.Г. просив повернути матеріали справи на доопрацювання до УПП у м. Києві, зазначивши, що у матеріалах справи наявний неякісно роздрукований оригінал протоколу про адміністративне правопорушення, що не дає змоги в повній мірі отримати вказану в ньому інформацію.

Також захисник Горобівський І.Г. просив повернути матеріали справи на доопрацювання до УПП у м. Києві, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належним чином оформленої копії постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, та відсутністю відомостей про набрання нею законної сили, а також відсутністю довідки про наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 284 КУпАП передбачає вичерпний перелік постанов, які можуть бути винесені органом (посадовою особою) у справі про адміністративне правопорушення:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП;

3) про закриття справи.

При цьому КУпАП не передбачено можливості винесення судом постанови про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в тому числі протоколу, на доопрацювання чи для належного оформлення.Крім того, законодавством не передбачена процедура такого дооформлення чи доопрацювання матеріалів.

Уповноважена особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, керується при цьому власним переконанням щодо достатності доказів для встановлення наявності відповідного правопорушення, недостатність доказової бази не може бути ознакою правильності/неправильності оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення і необхідності їх повернення для дооформлення.

Разом з тим, Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14).

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення можуть бути поверненими виключно, якщо вони складені без додержання вимог ст.256 КУпАП та з недоліками, які б унеможливлювали розгляд протоколу як такого.

Проте, доводи, на які посилається захисник у своїх клопотаннях, не можуть бути підставою для повернення матеріалів справи відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Крім того, у судовому засіданні захисник Горобівський І.Г. просив закрити провадження у справі, зазначивши, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пп. «а» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за викладених вище обставин, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 219169 від 12.01.2025, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2637723 від 19.07.2024, витягом з адмінпрактики від 13.01.2025, відеозаписом, який міститься на компакт-диску.

Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , за порушення ПДР (перевищення дозволеної швидкості руху). Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 підтверджує, що не має посвідчення водія та йому відомо, що він позбавлений права керування транспортним засобом, окірм того повідомляє, що штраф, накладений постановою від 19.07.2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, сплатив.

Зазначені вище докази є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та застосовує до нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40 800,00 грн.) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

При цьому суд зауважує, що навіть за відсутності в особи посвідчення водія її може бути позбавлено права керувати транспортними засобами. Це випливає з висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. Суд наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2023 справа №702/301/20).

Ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 23, 24, 27, 40-1, 126, 221, 245, 251 - 252, 276, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800,00 грн., який підлягає сплаті за такими реквізитами отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років,без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (отримувач коштів - ГУК у м.Києві м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: КазначействоУкраїни (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУдля юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Святошинський районний суд міста Києва) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Кравець