Спарва№ 308/2455/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В. В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Моняка Р. В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

14 лютого 2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року серії ВАВ № 204286 08.02.2025 близько 11 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру: ображав нецензурною лайкою, погрожував вигнати з квартири.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Моняк Р. В., подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях його підзахисного події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивоване ти, що обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є настання наслідків у вигляді завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про наявність будь- яких наслідків, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а у матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, як і відсутні докази висловлювання нецензурною лайкою, або висловлювання погроз щодо ОСОБА_3 . Вказує, що об`єктивна сторона у протоколі була записана зі слів потерпілої, що зафіксовано у відеозаписі з бодікамери поліцейського. Вказує, що ОСОБА_3 намагається штучно створити ОСОБА_1 репутацію кривдника.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надавали суду матеріали у підтвердження своїх позицій у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення не погодився, та пояснив, що донедавна між ним з дружиною сімейне життя складалося добре, однак, через емоційну напругу на роботі, оскільки подружжя веде спільний бізнес, яка переноситься і на сімейні відносини, цього року у них почалися непорозуміння, що виражається у постійних конфліктах та сварках. Основною причиною сварок вважає відсутність порозуміння щодо витрачання коштів сімейного бюджету та способу проведення дозвілля один одного.

Пояснив, що 08.02.2025 між ним та його дружиною відбулася сварка і дружина зателефонувала у поліцію. Працівники поліції склали протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП як на нього, так і на його дружину ОСОБА_2 . Зазначив, що останнім часом у них з дружиною часто виникають конфлікти, пов`язані з робочими (оскільки подружжя веде спільний бізнес) та особистими питаннями.

Потерпіла ОСОБА_2 вказала, що між подружжям останнім часом дуже часто виникають емоційні сварки, вважає, що їх причиною є вживання алкоголю її чоловіком, постійні ревнощі з його сторони та контроль за її діями. Причиною виклику поліції 08.02.2025 вказала те, що чоловік прийшов додому на світанку у стані алкогольного сп`яніння та розпочав з`ясовувати стосунки. Під час сварки вигнав її з квартири у під`їзд.

ОСОБА_1 категорично заперечив вказані пояснення ОСОБА_2 . Зазначив, що вона сама вийшла до під`їзду під час сварки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази, додані до них, суддя дійшла таких висновків.

В ч. 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється у визначеному законом порядку на основі доказів у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дії ОСОБА_1 згідно з протоколом кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства психологічного характеру, яке полягає у образах нецензурною лайкою та погрозою вигнати з квартири.

В ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що кожен з подружжя відвідали лікарів. Так, ОСОБА_1 надав виписку за результатами консультації у лікаря-невропатолога від 20.03.2025 та довідку клінічного психолога від 24.03.2025 відповідно до якої вбачається, що він отримує індивідуальні консультації психолога з метою покращення психоемоційного стану внаслідок складної ситуації в сім`ї. ОСОБА_2 надала виписку за результатами огляду 20.03.2025 лікарем акушером-гінекологом, у якому супутнім діагнозом вказаний генералізований тривожний розлад. Надала скріншоти з месенджера з яких вбачається, що ОСОБА_2 забронювала сеанс з психологом на 20.03.2025. надала виписку за результатами проведеної консультації 20.03.2025 з лікарем-психіатром.

З поданих документів, за результатами огляду лікарів, які відбулися у період майже півтори місяця з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити, що відносно ОСОБА_2 відбулося психічне насильство 08.02.2025, та які саме наслідки шкоду психічному здоров`ю воно спричинило.

Разом з цим, з долученої працівниками поліції до матеріалів справи форми ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що поліцейським у вказаному документі зазначено примітку «Під час спілкування з постраждалим та кривдником вбачається сильна маніпуляція вищевказаних осіб».

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які прибули на виклик 08.02.2025 вбачається, що до поліції 08.02.2025 надійшли два виклики: від ОСОБА_2 та від ОСОБА_1 , за результатами яких були складені протоколи про адміністративне правопорушення на обох з подружжя за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Як з переглянутого відеозапису, так і з поведінки учасників судового розгляду у судовому засіданні вбачається, що відносини між подружжям є дуже емоційними, з наявністю взаємних докорів, багатьох претензій один до одного щодо формування та витрачання сімейного бюджету, проведення подружжям дозвілля на власний розсуд кожним з подружжя тощо.

Обоє з подружжя підтвердили, що між ними постійно виникають сварки і конфлікти, які чергуються з примиреннями.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та отримані пояснення суддя констатує, що беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП умисного вчинення будь-яких дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , під час судового розгляду не встановлено.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких можна встановити наявність наслідків, які проявились у завданні шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Виписка за результатами консультації з лікарем-психіатром від 20.03.2025 не містить інформації, яка б однозначно надала можливість зробити висновок про отримання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 внаслідок події, яка відбулася 08.02.2025.

Крім того, аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням наданих у судовому засіданні пояснень, показує, що 08.02.2025 мав місце конфлікт на ґрунті спору між подружжям щодо повернення ОСОБА_1 додому на світанку, щодо використання сімейного бюджету, а також щодо проведення ОСОБА_2 часу на її розсуд, що не подобалося ОСОБА_1 .

В аспекті наведеного суддя звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером є лише зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами чи іншими діями або бездіяльністю, які однак не спрямовані на умисне завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, спричинення йому психологічних страждань, пов`язаних з приниженням та/або демонстрацією його залежного становище від кривдника тощо.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності . Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

У силу положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Зважаючи на наведене, суддя позбавлена можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу вказаного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 173-2, статтями 274, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя В. В. Чепка