Справа № 944/1933/24
Провадження №3/944/1711/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 016492 ОСОБА_1 05 квітня 2024 року, о 14 год 30 хв, по вул.Львівська, 25 в с.Бірки Яворівського району Львівської області керував автомобілем марки «Fiat Dоblo», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатор «Алкотестер Драгер 6820» тест №1793, результат 1,37 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Його захисник Тимощук О.І. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Клопотання мотивувала тим, що 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 близько 14 год. 30 хв. рухався на власному автомобілі по автодорозі с. Бірки, Яворівський район Львівська область та його зупинили працівники патрульної поліції. Коли до нього підійшов патрульний, який не представився та не повідомив причину зупинки почав вимагати надати йому документи для перевірки, які ОСОБА_1 без проблем надав, однак це не задовольнило патрульного та він наказав вийти з авто Дана вимога була виконана. Згодом, патрульний без жодних пояснень запитав у мого довірителя чи той щось вживав, на що ОСОБА_1 відповів, що жодних заборонених засобів не приймає і алкоголь вживав ще пару днів тому. ОСОБА_1 не роз`яснено його фундаментальних та конституційних прав на захист, не повідомили йому право на правничу допомогу і не роз`яснили його плав в цілому. Згодом патрульний поліцейський запропонував йому пройти тест на місці на що ОСОБА_1 не заперечував.Також ОСОБА_1 зрозумів, що його права порушено неодноразово та вимагав проїхати в найближче медичний заклад для належного огляду на стан сп`яніння, оскільки такий він не проти пройти. Йому працівники поліції повідомили, що саме в суді роз`яснять, що його чекає і до якої відповідальності буде він притягнутий, Йому не було роз`яснено, яка за це буде відповідальність і що в кінцевому результаті на нього вже склали протокол. ОСОБА_1 неодноразово їх про це намагався запитати і дати телефон правнику, однак конкретної відповіді так і не отримав, а тому на пропозицію проїхати в лікарню він був згідний, так як нічого забороненого не вживав, а тим більше алкоголю. Після чого поліцейські сіли до службового автомобіля та поїхати, як вони сказали на терміновий виклик, а ОСОБА_1 поїхав власним транспортним засобом. Більше того, відео обірване і не містить всіх обставин справи. Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що всі сумніви в даному випадку, у відповідності до ст. 62 Конституції України, мають трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважає що в його діях відсутні подія та склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі. Будь-яких фактичних даних, які відповідають критерію допустимості та свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками патрульної поліції не надано, а тому провадження в справі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП ОСОБА_1 просить закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того перед проведенням огляду поліцейський зобов`язаний повідомити водію про порядок застосування приладу Драгер та на вимогу водія надати можливість ознайомитись з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку Драгера. ОСОБА_1 вимагав, щоб поліцейський надав сертифікат коли дізнався про дане його право, однак йому не надано такі документи. Також він намагався відкрити упаковку і не вдавалося і працівник поліції зазначив що вона вже ось тут відкрита тому відкривайте з цієї сторони. Також поліцейський не зробив контрольний перевірочний тест драгера (з метою перевірки його точності та чистоти від парів алкоголю). Огляд обов`язково проводиться у присутності двох незацікавлених свідків. Також працівниками поліції грубо порушено вимоги статті 35 Закон України «Про Національну поліцію» в частині безпідставного зупинення транспортного засобу, оскільки додані до матеріалів справи відеозаписи не містять жодних доказів законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , більше того, відповідно змісту відеозаписів взагалі неможливо підтвердити факт порушення водієм правил користування ременями безпеки, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, що в свою чергу ставить під сумнів існування законної причини зупинки та правомірність подальших дій патрульних. Відеозапис події достовірно свідчить про надуманість з боку патрульного щодо наявності неіснуючих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та прагнення поліцейського до формального притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з метою виконання так званого показника. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необгрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснено жодного права, передбаченого ст.268 КУпАП, в тому числі ст. 63 Конституції України, що чітко зафіксовано на доданих відеозаписах. Оскільки у матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія від керування транспортним засобом, а також відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП, що в свою чергу чітко зафіксовано на відео, згідно якого, патрульні склавши, такий бажаний для себе протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП просто самоусунулись від своїх службових обов`язків та просто залишили водія біля автомобіля, таке дає обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_1 дійсно не перебував в стані будь-якого сп`яніння, про що достовірно знали поліцейські. Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження того, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також атрульний не повідомив ОСОБА_1 про наявність в останнього конкретних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. Більше того, з відеозапису вбачається, що після зупинення транспортного засобу працівник поліції взагалі не повідомив водія ОСОБА_1 про те, що в останнього ним виявлено будь-які ознаки сп`яніння. Працівник поліції візуально не оглядав зіниці на предмет реагування, як і не нюхав порожнину рота. Вказана у протоколі про адміністративне правопорушення ознака алкогольного сп`яніння як «запах алкоголю» не підтверджується дослідженими відеозаписами, згідно з якими в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, поведінка та дії ОСОБА_1 є адекватними та такими, що відповідають обстановці: ОСОБА_1 реагував на вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання. Поміж тим, єдиною підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яку працівник поліції оголосив водію в ході розмови, стало безпідставне припущення. Такі підстави для проведення огляду водія на стан сп`яніння не ґрунтуються на вимогах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а самим поліцейським не вчинено усіх належних дій щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, визначених у пункті 4 Розділу І вказаної Інструкції. За наведених обставин, у конкретному випадку, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи. Таким чином, працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння. Отже, наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а тому й підстав, згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, для пропонування працівниками поліції пройти огляд водію не було. Дії працівників поліції розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння могла була лише приводом для отримання відмови та для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Манера спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися. Такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому. Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані судом належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже необхідно вважати, що протокол складено на лише припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Захисник вважає, що недотримання процедури та порядку виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак сп`яніння, є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виключає адміністративну відповідальність та порушує конституційні права і свободи ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі. За таких обставин суд повинен дійти правильного і законного висновку, що органом поліції не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і констатуємо відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Оскільки, в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшов свого підтвердження, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється, серед іншого керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, полягає, серед іншого, у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння .

Відповідно до норм ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

А відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так само, відповідно до п. п. 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також згідно з п. 22 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, посилається як на докази, зокрема, на записи з нагрудного відеореєстратора.

Як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 погодився продути прилад «Драгер», однак на відео відсутні докази того, що ОСОБА_1 повністю погодився з результатом тесту та не бажає пройти такий огляд в лікарні.

Відеозапис події закінчується в момент складення протоколу про адміністративне правопорушення. На відеозаписі події відсутня інформація, що поліцейський пересвідчився та з`ясував у ОСОБА_1 думку, чи погоджується він з результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер», а також відсутні докази, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено направлення ОСОБА_1 до Новояворівської районної лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що ОСОБА_1 був доставлений в медичний заклад на огляд. Однак до протоколу не долучено висновок лікаря про проходження ОСОБА_1 огляду та на відеозаписі відсутня інформація про перебування ОСОБА_1 в медичному закладі і проходження ним огляду.

Зважаючи на викладене вище, дослідивши та оцінивши відомості протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, суд дійшов висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився з порушеннями вимог зазначених вище нормативно-правових актів, а тому є недійсним, відповідно, не може бути належним і допустимим доказом його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи наведене вище, суддя дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 283-285 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник