КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Тарасюка А.В. та (в режимі ВКЗ), представника потерпілого Сафронюка П.В. у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника потерпілого Сафронюка П.В. на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про закриття провадження у справі за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 15 квітня 2024 року о 22 годині 30 хвилин в Київській області, Білоцерківський район, А/Д Р-04 100 км+23м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди у виді транспортного засобу RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 та здійснив з ним зіткнення, в наслідок чого було завдано механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Такими діями водій порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 Б. 12.1, 12.3 ПРД України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Сафронюк П.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року, посилаючись на те, що справа розглядалась без повідомлення та без участі потерпілої сторони, постанова суду ОСОБА_2 в день ухвалення не вручалась та не направлялась.

Також апеляційній скарзі представник потерпілого просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні ДТП та закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строку про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог представник потерпілого вказує на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а також судом було покладено в мотивувальну частину оскаржуваної постанови помилкові обставини ДТП, які фактично не мали місце та спростовуються іншими доказами по справі.

На думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки без будь-яких об`єктивних відомостей зробив висновок про те, що оскільки відбулось зіткнення, то ОСОБА_1 нібито не мав об`єктивної можливості виявити автомобіль, який був на дорозі, тобто фактично має місце керування ОСОБА_1 автомобілем наосліп, без контролювання проїзної частини перед автомобілем.

Окрім того, суд першої інстанції вийшов за межі наданих повноважень надаючи оцінку діям водія автопоїзду у складі тягача RENAULT д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричіпом FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_4 , в той час як Європейський суд з прав людини та Верховний суд неодноразово наголошував на тому, що справа про адміністративне правопорушення розглядається виключно в межах пред`явленого обвинувачення, тобто відповідно до зазначеної норми суд був позбавлений права надавати правову оцінку діям водія ОСОБА_2 хоча і зробив це.

Більш того суд, надаючи оцінку діям водія ОСОБА_2 , не тільки не забезпечив участь ОСОБА_2 у судовому засіданні, а навіть не повідомив про прийняте рішення по справі, де ОСОБА_2 є потерпілим.

При цьому судом було проігноровано, що причиною ДТП було не реагування ОСОБА_1 на зміну дорожньої обстановки.

Також в апеляції зазначено, що складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є законним, а обставини викладені у ньому, - підтвердженими, в той час як постанова суду першої інстанції є помилковою та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанову судді необхідно скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з таких підстав.

Враховуючи, що обставини, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду підтверджуються матеріалами справи, та ці обставини є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , то вказаний строк необхідно поновити.

Також суддя апеляційного суду вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги представника потерпілого про незаконність та необґрунтованість постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про закриття провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , суддя районного суду послався у постанові на те, що дії цього водія не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження порушення ним вимог п 2.3 «б» та п. 12.3 ПДР України.

На обґрунтування такого рішення суддя у постанові зазначив, що ОСОБА_1 , виявивши для себе небезпеку у русі у виді напівпричепу фури без світлоповертаючих знаків, вжив заходи для її безпечного проїзду (зменшив швидкість та почав гальмувати), однак уникнути пошкодження автомобіля не вдалося через мінімальний час між виявленою перешкодою та наближенням до неї, оскільки ділянка дороги не освітлювалась в темний час доби, а водій ОСОБА_2 не вжив жодних заходів щодо означення вимушеної зупинки у забороненому місці.

При цьому постанова судді районного суду не містить жодних висновків щодо оцінки наявних у справі доказів, які давали судді підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 1.5, 2.3 Б. 12.1, 12.3 ПРД України та, відповідно, відсутності в діях цього водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Натомість, суддя районного суду, посилаючись на вимоги п.п. 9.9, 9.10, 9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України, вдався до оцінки дій водія ОСОБА_2 , щодо якого у цьому провадженні протокол про адміністративне правопорушення не розглядався.

Водночас, поза увагою судді районного суду залишились обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також докази, додані до цього протоколу.

Так, згідно з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, причиною ДТП стало недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 1.5, 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України, оскільки він, керуючи автомобілем, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди у виді транспортного засобу RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 та здійснив з ним зіткнення.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підтверджуються доданими до протоколу доказами: письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , письмовими поясненнями очевидця ДТП ОСОБА_3 , даними схеми місця ДТП, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 квітня 2024 року та фото таблицями до протоколу огляду місця ДТП, копією довідки про результати розгляду матеріалів за порушення ПДР.

Так, у письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 вказав, що 15 квітня 2024 року він рухався на автомобілі ВАЗ 2109 н.з. НОМЕР_5 , з Фастова на Білу Церкву. В районі с. Тетянівка, рухався зі швидкістю 70-80 км/год, оглядовість була достатньою. Попереду ОСОБА_1 , в попутному напрямку, транспортних засобів не було. На протилежному боці дороги, ближче до узбіччя, стояв автомобіль з ближнім світлом фар, нерухомо. Перейшов на нижчу передачу та став зменшувати швидкість. Коли під`їхав ближче до автомобіля, то побачив, що причіп стоїть поперек дороги. ОСОБА_1 відразу натиснув на гальма, але зіткнення уникнути не вдалось, оскільки попереджувальних знаків аварійної зупинки не було та будь-яких інших засобів (світло, відбиваючої жилетки, ліхтарика). А сам причіп займав всю проїжджу частину дороги та узбіччя. Тому уникнути наїзду на причіп, не міг, хоча вжив всіх заходів, які були в силах.

Винним в ДТП вважає водія, який своїми діями створив небезпеку для руху, для інших учасників руху.

В темну пору доби не позначив світло відбиваючими елементами, які б інформували інших учасників руху про існування вимушеної зупинки. Якби не причеп в поперек дороги, ДТП не трапилось би.

Також у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що зіткнення уникнути не вдалось, оскільки попереджувальних знаків аварійної зупинки не було та будь-яких інших засобів (світло, відбиваючої жилетки, ліхтарика). А сам причіп займав всю проїжджу частину дороги та узбіччя. Тому уникнути наїзду на причіп, не міг, хоча вжив всіх заходів, які були в силах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 15 квітня 2024 року він рухався із м. Фастів на м. Біла Церква, керуючи ВАЗ 2109 н.з. НОМЕР_5 . В районі с. Тетянівка рухався зі швидкістю 70-80 км/год., оглядовість була достатньою. На протилежному боці дороги ближче до узбіччя стояв транспортний засіб, нерухомо, з увімкненим ближнім світлом. Побачивши її, почав зменшувати швидкість, під`їхавши ближче до авто, побачив, що причіп стоїть поперек дороги. Натиснув на гальма, але зіткнення уникнути не вдалось.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 , який був очевидцем ДТП, зазначено, що 15 квітня 2024 року приблизно о 20 год. 30 хв. він рухався у автомобілі ВАЗ 2109 по дорозі Фастів- Біла Церква. У с. Тетянівка вантажний автомобіль Рено Преміум розвертався на дорозі з включеним ближнім світлом, не враховуючи розвороти, та ВАЗ 2109 вдарився у середину причіпа. Його помітить неможливо, оскільки габаритні вогні світились ззаду і спереду. Після зіткнення з вантажним автомобілем, водій вантажівки вийшов і сказав: «Що не бачили?».

Згідно з письмовими поясненнями водія транспортного засобу RENAULTд.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 15 квітня 2024 року близько 20 години 20 хвилин, на автодорозі АД-Р-04 100 км, він рухався вантажним автомобілем в напрямку м. Біла Церква та на повороті в с. Тетянівка вирішив здійснити маневр розвороту в напрямку м. Фастів. При здійсненні цього маневру авто забуксувало. Водій вийшов подивитись, що стало причиною, і в цей час у вантажівку в`їхав автомобіль ВАЗ 2109 під керуванням ОСОБА_1 .

Отже, з письмових пояснень водіїв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та очевидця ДТП ОСОБА_3 убачається, що для руху автомобіля ВАЗ 2109 виникла перешкода у виді автомобіля RENAULTз причепом, який стояв на проїжджій частині дороги і автомобіль ВАЗ 2109 зіткнувся з причепом.

Вказані обставин підтверджуються також даними схеми місця ДТП та даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 квітня 2024 року з доданими до нього та фото з місця ДТП.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що передбачено п. 12.3 ПДР України.

У цьому випадку водій автомобіля ВАЗ 2108, н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_1 не дотримався вимог п.п. 2. 3 б., 12.1, 12.3 ПДР України, що призвело до зіткнення автомобіля під його керування з напівпричіпом FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 до автомобіля RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, і це підтверджується наведеними вище доказами в сукупності.

Також наявними у справі доказами спростовується висновок, викладений у постанові судді про те, що для ОСОБА_1 було неможливим уникнути зіткнення автомобілів через мінімальний час між виявленою перешкодою та наближенням до неї, оскільки ділянка дороги не освітлювалась в темний час доби, а водій ОСОБА_2 не вжив жодних заходів щодо означення вимушеної зупинки у забороненому місці.

Що стосується відсутності освітлення дороги у темний час доби, то ця обставина стосується дорожньої обстановки та, в силу вимог п. 2.3 б та п. 12.1 ПДР України, підлягала врахуванню водієм ОСОБА_1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху.

Як пояснював сам ОСОБА_1 , коли він побачив на протилежному боці дороги стояв автомобіль з ближнім світлом фар, то перейшов на нижчу передачу та став зменшувати швидкість. А коли під`їхав ближче до автомобіля і побачив, що причіп стоїть поперек дороги, то відразу натиснув на гальма, але зіткнення уникнути не вдалося.

Отже, водій ОСОБА_1 у темний час доби, за відсутності освітлення ділянки дороги, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не зміг уникнути зіткнення з перешкодою у виді напівпричіпа, який перебував на смузі руху його автомобіля.

Згідно з матеріалами справи після вимушеної зупинки на дорозі автомобіля RENAULT з напівпричіпом водій цього автомобіля ОСОБА_2 дійсно не виставив знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар, як це передбачено п. 9.10 ПДР України.

При цьому письмові пояснення водія ОСОБА_2 про те, що зіткнення автомобілів відбулося в той момент, коли він вийшов з автомобіля, що з`ясувати причину зупинки автомобіля, матеріалами справи не спростовані.

Водночас, з пояснень водія ОСОБА_1 та очевидця ДТП ОСОБА_3 убачається, що вони бачили автомобіль RENAULT, який стояв з увімкненим ближнім світлом.

На фотографіях, приєднаних до протоколу огляду місця ДТП, зафіксовано, що автомобіль RENAULT стоїть з увімкненим світлом фар, а також з увімкненими габаритними вогнями.

Про наявність габаритних вогнів пояснював і очевидець ДТП ОСОБА_3 .

Окрім того, з фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП убачається, що приєднаний до автомобіля RENAULT причіп, був оснащений світовідбивними елементами по боках, за якими можна визначити контури причепа.

Виходячи з наведеного, не можна погодитись з висновком, викладеним у постанові судді районного суду, про те, що водій ОСОБА_1 об`єктивно не спроможний був виявити перешкоду у виді автомобіля з причепом, який стояв на проїжджій частині дороги.

Таким чином, наявними у справі доказами доведено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України і ці порушення перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, у якій автомобілі отримали пошкодження.

Відтак в діях водія ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винним за вказаною статтею.

Враховуючим те, що на момент винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає до закриття на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_2 - адвокату Сафронюку П.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу представника потерпілого Сафронюка П.В. задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 357/13680/24

Провадження № 33/824/981/2025

Головуючий у першій інстанції Вознюк О.Л.

Доповідач Ковальська В.В.