Справа № 703/6585/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює електриком у сервісному центрі Упраління освіти, молоді та спорту ВК СМР, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП

у с т а н о в и в :

12.12.2024 в провадження Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №024630 від 11.11.2024, ОСОБА_1 11.11.2024 близько 11-00 год за адресою свого проживання, що в АДРЕСА_1 , здійснив продаж з рук алкогольних напоїв без марок акцизного збору в кількості 0,5 л, чим порушив вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Органом, що склав протокол, діяння ОСОБА_1 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що дійсно за місцем свого проживання мав пластикову пляшку із горілкою, яку тримав виключно для власного вживання. В період, якого стосуються події, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, мав кілька днів відпустки за власною заявою. Ввечері до нього прийшли працівники поліції, які вказували, що він продав самогон незнайомому чоловіку, однак продажу спиртного він не вчиняв, про що їм пояснив. Пояснень, написаних в матеріали справи від його імені, не читав, оскільки не мав окулярів.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 156 КУпАП, адміністративна настає за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні «Чернов проти України» (заява № 16432/10) ЄСПЛ констатував, що як встановлено раніше у справі «Ігор Тарасов проти України» (заява № 44396/05 від 16.06.2016, пункт 25), адміністративне правопорушення «дрібне хуліганство», передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпадало під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції (п. 41).

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд також визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, і у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП).

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суду надані наступні докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №024630 від 11.11.2024;

- дані електронного рапорту про реєстрацію події в журналі єдиного обліку відділу поліції №2, а саме що ОСОБА_1 за адресою свого проживання, що в АДРЕСА_1 , здійснив продаж з рук алкогольних напоїв;

- письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , зміст яких останній заперечував під час судового розгляду;

- письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п. 161).

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніви у суду. Такі докази суду не надані. При цьому пояснення особи свідка правопорушення та особи, яка придбала у ОСОБА_1 алкогольний напій, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані особи не були безпосередньо опитані в судовому засіданні. Інший підхід був би несумісним з гарантіями права на справедливий суд та принципу безпосередності дослідження доказів судом. Таблиця зображень, наявна в матеріалах справи, не вказує на існування обставин, що підлягають доказуванню в даному провадженні, оскільки не має прив`язки до місця, часу зображуваних подій, містить виключно фото ОСОБА_1 та окремо фото пляшки із рідиною, природа та походження якої не відомі.

Із матеріалів справи не вбачається існування будь-яких переконливих доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення або винуватості ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП.

З метою встановлення обставин справи та причетності ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, судом здійснено виклик особи, яка згідно матеріалів справи, придбала алкогольний напій у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , однак останній в судове засідання не прибув, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, його явка не забезпечена.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

В аналогічному контексті Європейський Суд встановив у рішенні у справі «Карелін проти росії» (Karelin v. russia), що в разі, якщо здійснюється усний судовий розгляд з метою встановлення обґрунтованості будь-якого «кримінального обвинувачення», висунутого проти підсудного, та якщо було надано адекватну можливість з`явитися у судове засідання і сторона захисту не відмовилася від неї у встановленому порядку, присутність сторони обвинувачення є, як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду (п. 64 рішення Європейського суду з прав людини у справі Михайлова проти України).

З огляду на викладене, провівши аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, вважаю, що матеріали не містять достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч. 3 ст. 156 КУпАП. Вказане виключає його притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом сьомим статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підстави для покладення на ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту першого статті 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко