Справа № 761/5717/25
Провадження № 3/761/1817/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Євген Олександрович, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222481, 16 січня 2025 року о 15 годині 00 хвилин по проспекту Берестейському, 16 у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi A6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло). При цьому, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 16 січня 2025 року о 15 годині 00 хвилин він, керуючи автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Берестейському в м. Києві до лікарні для отримання медичного лікування згідно призначення лікаря. Був зупинений працівниками патрульної поліції за рух у смузі громадського транспорту. Під час оформлення відповідних адміністративних матеріалів, в ході спілкування з ОСОБА_1 , поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. ОСОБА_1 , дотримуючись вимог законодавства, погодився пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я після того, як співробітники патрульної поліції супроводять його до медичного закладу, в якому він проходив стаціонарне лікування, на обов`язкову ін`єкцію препарату «Бензилпеніциліну натрієва сіль». Причиною такого рішення є загроза проходження повторного курсу ін`єкцій у випадку недотримання встановленого графіку. При цьому, поліцейські прийняли зазначені обставини як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. В подальшому, він прибув до Діагностичного центру ТОВ «МЛ «ДІЛА», де пройшов огляд на стан сп`яніння. Вказаний висновок від 17 січня 2025 року № 980635415, про те, що він не перебував у стані сп`яніння, ОСОБА_1 надав в судовому засіданні. Також зауважив, що його стан викликаний травмами, отриманими під час виконання обов`язків по захисту Батьківщини в зоні бойових дій, та сильнодіючими лікарськими засобами під час стаціонарного лікування. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222481 від 16 січня 2025 року, картку обліку адміністративного правопорушення, постанову серії ЕНА № 3870848 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 січня 2025 року, витяг з АРМОР, відеозапис з нагрудної боді-камери, клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, у відповідності до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, статтею 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Водночас, на початку відеозапису зафіксовано як ОСОБА_1 розмовляв з поліцейськими та в ході розмови повідомив про проходження стаціонарного лікування та направлення до медичного закладу на обов`язкову ін`єкцію (00 хвилина 50 секунд відеозапису).

Наданою суду медичною документацією підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 06 січня 2025 року по 03 лютого 2025 року перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні з медичним лікуванням у вигляді ін`єкцій препарату «Бензилпеніциліну натрієва сіль» внутрішньо м`язово кожні 4 години на добу.

При цьому, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (07 хвилина 36 секунд відеозапису), та згодом поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення, за порушення останнім п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (09 хвилина 47 секунд).

Так, в ході судового розгляду, не виявилось за можливе встановити, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що ставить під сумнів об`єктивність змісту складеного щодо ОСОБА_1 адміністративного протоколу та вказує на недотримання співробітниками патрульної поліції вимог закону при його складанні.

Також суд звертає увагу, що досліджений відеозапис за хронометражем не відображає весь час з моменту зупинки транспортного засобу та весь процес складання протоколу.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують позицію ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які мають зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Проте, з досліджених доказів судом, не було отримано будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 16 січня 2025 року о 15 годині 00 хвилин від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та такі докази не долучено до матеріалів справи в ході судового розгляду, а тому констатація факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в протоколі є припущенням, яке не ґрунтується на доказах.

Таким чином, досліджені матеріали справи у суді, не дають підстав дійти висновку про те, що в даному випадку ОСОБА_1 були порушені вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та враховуючи сукупність досліджених доказів, керуючись, у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суддя приходить до висновку про необхідність закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 247, 307-308 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Мартинов Є.О.