Справа № 752/4950/25
Провадження № 3/752/2646/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №316949 від 19.02.2025 року, ОСОБА_1 19.02.2025 року о 09:25, перебуваючи поблизу будинку №14 по провулку Руслана Лужевського, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів на комерційній основі без документів дозвільного характеру, що підтверджують використання транспортного засобу на даному маршруті на законних підставах, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що не здійснював перевезення пасажирів на комерційній основі, коштів не отримував.

Заслухавши особу відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність наступає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст. ст. 3, 42 Господарського кодексу України господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярного, постійною та суттєвою. Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених даною статтею, полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Підприємницька (комерційна) господарська діяльність має обов`язкові ознаки: безпосередність та систематичність здійснення з метою отримання прибутку. Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Крім того зі змісту роз`яснень, які містяться в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» вбачається, що під здійсненням особою, не зареєстрованою, як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльноті з числа тих, що підлягають ліцензуванню слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Відповідно до статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на комерцій основі, як про це зазначено у протоколі.

Долучений відеозапис, не свідчить про здійснення пасажирів на комерційній основі, оскільки докази вказаного відсутні, зокрема покази свідків, які б ствердили факт їх перевезення на комерційній основі.

Крім того, відсутні докази систематичності надання послуг ОСОБА_1 .

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, оскільки суд не наділений повноваженнями відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це призведе до порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Первушина