ПОСТАНОВА

Іменем України

28.03.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працівника магазину "Лулу" м.Вінниця, РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.154 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

13.02.2025 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , за ознаками того, що 15.01.2025 року о 18 годин 40 хвилин собака породи "Алабай", яка перебуває на її утриманні, перебувала на вул. Набережній в с-щі Браїлів поза місцем її постійного утримання без намордника та повідка, чим ОСОБА_1 порушила вимоги абзацу п`ятого ч.5 ст.9 Закону України "Про захист тварин".

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав. Пояснила, що у її домоволодінні дійсно утримується кілька собак, включаючи суку породи "Алабай", яка 15.01.2025 року постійно перебувала у вольєрі і не залишала території домоволодіння. Також у двох хвилинах ходи від її будинку іншими особами утримується кобель породи "Алабай", який неодноразово опинявся на вулиці без повідка і намордника. Зауважила, що про відповідні обставини вона повідомляла працівникам поліції, а також надала їм відеозаписи таких подій. Їй невідомо, чому надані нею відеозаписи не долучені до матеріалів даної справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, вивчивши матеріали справи, суддя доходить таких висновків.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Положеннями ч.2 ст.154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), за кваліфікуючою ознакою вчинення таких дій вчинені особою повторно протягом року.

При цьому, до Переліку небезпечних порід собак, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1164, середе решти включена порода собак "Вівчарка середньоазіатська (алабай, вовкодав середньоазіатський)".

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.02.2025 року серії ВАВ №155199 (а.с.1) вказано відомості щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.154 КУпАП від 06.10.2024 року. Проте, додані протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять документальних підтверджень такої обставини, яка підлягає врахуванню як кваліфікуюча ознака даного адміністративного правопорушення щодо повторності його вчинення.

Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б поза розумнім сумнівом доводили факти, викладені у отриманому органом поліції 15.01.2025 року повідомленням за служби "102", ані стосовно перебування того дня на вулиці Набережній в с-щі Браїлів собаки без намордника та повідка, ані щодо породи "Алабай" такої собаки, ані передусім стосовно її належності ОСОБА_1 , надто з огляду на вказівку у зафіксованому в рапорті інспектора-чергового ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 15.01.2025 року (а.с.2) повідомленні заявника на ім`я ОСОБА_2 , що згадувана собака перебувала поблизу будинку АДРЕСА_2 , що не відповідає адресі будинковолодіння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд визнає неналежними доказами письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 15.01.2025 року (а.с.4,5,6), оскільки вони не місять інформативних відомостей щодо особливих прикмет та навіть статі собаки, про яку вони вказують, що її бачили 15.01.2025 року, чи наявності у згадуваної собаки нашийника з ідентифікуючими позначками, не зазначаючи також, що така собака залишала або поверталась до будинковолодіння ОСОБА_1 чи безпосередньо супроводжувалась останньою, на підставі чого можливо було дійти висновку щодо її належності їй.

Ба більше, жоден з вказаних фізичних ососіб належно не зазначений за процесуальним статусом потерпілого або свідка за змістом вказаного протоколу про адміністратимне правопорушення від 06.02.2025 року при тому, що вказані пояснення від них отримані працівником поліції завчасно до його складання, а рукописне доповнення до протоколу (а.с.9) є недопустимим, позаяк не передбачено чинним законодавством.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.07.2024 року в справі №495/4592/24, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказами на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

У справах про адміністративні правопорушення суд не наділений повноваженнями збирати докази з власної ініціативи.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що працівниками поліції не було здобуто і всупереч процесуального обов`язку не представлено суду належних і допустимих доказів вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обсавин того, що саме належна ОСОБА_1 собака породи "Алабай" перебувала без повідка і намордника 15.01.2025 року на вул. Набережній в с-щі Браїлів, власне що самою ОСОБА_1 послідовно заперечувалося, що вбачається за відомостями її письмових пояснень від 06.02.2025 року (а.с.7).

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення події та складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положеннями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з вісутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.