ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року відповідно до норм ст.36 КУпАП адміністративні матеріали №554/14610/24 та №554/15/25 об`єднано в одне провадження відносно ОСОБА_1 ..

Крім того, постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 21 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин в м. Полтава, по бул. Юрія Побєдоносцева, буд. 12, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ ЗАЗ DAЕWOO Т13110, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований ТЗ Toyota Land Cruiser 200, д/н НОМЕР_2 , чим порушив п. 10.9 ПДР України.

Крім того, 21 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин в м. Полтава, по бул. Юрія Побєдоносцева, буд. 12, ОСОБА_1 керував ТЗ ЗАЗ DAЕWOO Т13110, д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці, зі згоди водія, за допомогою пристрою Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0377, результат огляду 2,63% проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 27 січня 2025 року, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що стосуються обставини події, відтак суд виніс рішення про притягнення до відповідальності з порушенням загальних принципів судочинства.

Стверджує, що вина не доведена поза розумним сумнівом, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що заперечують факт того, що авто скотилось назад після того, як він змінив положення важеля передач на нейтральну передачу.

Акцентує увагу, що відповідно до зазначеного відео та інших матеріалів справи, його неможливо ідентифікувати як водія, адже функції з керування він не виконував. Відповідно, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин в м. Полтава, по бул. Юрія Побєдоносцева, буд. 12, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ ЗАЗ DAЕWOO Т13110, д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований ТЗ Toyota Land Cruiser 200, д/н НОМЕР_2 , чим порушив п. 10.9 ПДР України.

Крім того, 21 грудня 2024 року о 17 годині 00 хвилин в м. Полтава, по бул. Юрія Побєдоносцева, буд. 12, ОСОБА_1 керував ТЗ ЗАЗ DAЕWOO Т13110, д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці, зі згоди водія, за допомогою пристрою Alcotest Drager 7510, прилад ARLM-0377, результат огляду 2,63% проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №202141 від 21.12.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №202082 від 21.12.2024 року, результатом тесту приладу «Драгер» результат якого, складає - 2,63%, карткою обліку адміністративного правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рапортом, відеозаписом з боді камери працівників поліції та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що матеріалах справи відсутні докази, що стосуються обставини події, відтак суд виніс рішення про притягнення до відповідальності з порушенням загальних принципів судочинства, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи, вбачається відеозапис розпочинається з моменту коли працівник поліції запитує: «куди рухались?» ОСОБА_1 зазначив, що «котилась машина на нейтральній передачі»(хронологічний відрізок 18:20:43 - триває далі).

Свідок події зазначив, що коли почув удар, вийшов з автомобіля, водій ЗАЗ DAЕWOO Т13110, д/н НОМЕР_1 сидів за кермом(хронологічний відрізок 18:24:11 - триває далі). Працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 та було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснено порядок проходження (18:52:50 - триває далі). Результат огляду склав - 2.63 проміле.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №202082 від 21.12.2024 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №202141, роздруківкою приладу Drager - 2.63%, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин