ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/678/25 Справа № 188/1216/24 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Добринь Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах встановлених місцевим судом, 12 травня 2024 року о 22 годині 35 хвилин в смт. Петропавлівка по вул. Калинова, ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу Honda CRV. д.н.з. НОМЕР_1 передав керування вказаного автомобіля водію ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_2 проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер 6810 ARCE 0240, тест №974, результат якого склав 0,76 проміле.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю

в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у справі відсутні докази на підтвердження суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не було достеменно відомо, що ОСОБА_2 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що в момент події поведінка ОСОБА_2 була адекватної та не свідчила про наявність ознак алкогольного сп`яніння.

Зауважує, на тому, що ОСОБА_1 не передавав автомобіль ОСОБА_2 , так як остання є його цивільною дружиною та має право на користування вказаним автомобілем і без його згоди/дозволу.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник вдруге не з`явились про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлений належним чином.

Враховуючи, що стороною захисту не надано належних документів на підтвердження поважної причини неявки до суду, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, з метою дотримання розумних строків розгляду, вважаю за можливе проводити судовий розгляд без участі сторін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційних доводів, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вважаю, що вищезазначені вимоги закону дотримано в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та

ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №591758 складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254-256 КУпАП, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 будучи власником транспортного засобу та на час події пасажиром, передав керування автомобілем, ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно якого ОСОБА_2 пройшла огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер 6810 ARCE 0240, тест №974, результат якого склав 0,76 проміле; чеокм-розруківкою Драгер 6810 ARCE 0240, який відповідно є сертифікованим приладом з відповідним належним калібруванням на час огляду; відеозаписом події від 12 травня 2025 року, на якому відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано процедуру проходження огляду та складання протоколу.

Зазначені вище докази, є належними в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи захисник, слід зазначити, що відеозаписом події підтверджено факт передачі ОСОБА_1 належного йому на праві власності транспортного засобу Honda CRV. д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису слідує, що транспортний засіб Honda CRV. д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , був зупинений саме за порушення водієм комендантської години, що відповідно до положень ст. 35 ЗУ Про національну поліцію слугує підставою для зупинки транспортного засобу. З відеозапису слідує, що за кермом автомобіля перебувала саме ОСОБА_2 , а на пасажирському сидінні ОСОБА_1 , який зазначив, що власником транспортного засобу на підтвердження чого було надані відповідні документи.

Доводи захисту щодо необізнаності ОСОБА_1 про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння не є переконливими, оскільки працівниками поліції після встановлення особи водія в ході спілкування одразу ж було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що підтверджується і відеозаписом, оскільки у ОСОБА_2 було виявлено різких запах алкоголю з порожними рота, почервоніння очей, млява мова, які ОСОБА_1 , міг об`єктивно встановити, перед тім як ввірити транспортний засіб останній.

Відтак, версія захисту щодо тверезості ОСОБА_2 спростовується результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, а також зовнішніми поведінковими ознаками, а тому ствердження захисту про зворотнє слід оцінити критично та як таке, що надано з метою уникнення від відповідальності, оскільки ОСОБА_1 надаючи право на керування ОСОБА_2 , яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, нараз на небезпеки інших учасників дорожнього руху.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_2 є цивільною дружиною ОСОБА_1 та відповідно автомобіль є у спільній власності, об`єктивно не спростовує факт передачі керування автомобіля особі яка, перебуває в стані алкогольного спяніння, крім того факт наявності фактичних шлюбних відносин належним чином не підтверджений та відповідним рішенням суду не встановлений, а ґрунтується лише на поясненнях осіб які є об`єктивно зацікавленими.

Аналізуючи доводи захисту в цій частині, вважаю що їх ствердження полягають у переоцінці окремих доказів на користь сторони захисту, з наданням їм оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Добринь Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рябчун