Провадження № 3/557/20/2025
Справа № 570/5762/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Пацко Д.В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Геруса Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від ДПП УПП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі серії ЕПР № 147054 від 10.10.2024, вказано, що 10.10.2024 о 00 год. 36 хв. на а/д Київ-Чоп 307 км в с. Бабин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння порушення мови, почервоніння обличчя, сповільненість ходи, мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху. Порушення зафіксовано на відео пристрій 473154.

Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник адвокат Герус Б.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину підзахисного не визнав з підстав, що викладені в письмових запереченнях про закриття адміністративного правопорушення від 13.02.2025.

У яких вказує, що Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Водночас, під час перегляду фрагментів відеозаписів, що додані до матеріалів справи, стає очевидним той, факт, що поліцейським лише формально вказується ознаки наркотичного сп`яніння, які начебто виявлені у ОСОБА_1 .

Співробітники патрульної поліції не вчинили жодних дій, з яких слідує їх виявлення та дієва перевірка, як-то огляд долоней та рук, перевірка реакції зіниць очей на світло.

Крім того, вважає, що у стороннього спостерігача повнолітнього віку, який не має жодної медичної підготовки, при перегляді відеозаписів не виникло б сумніву у тому, що ОСОБА_1 не перебував під дією речовин, які змінюють свідомість, впливають на відчуття реальності та здатні негативно впливати на акуратність керування транспортним засобом, знижують увагу, швидкість реакції тощо. Поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображеного на відео файлах ОСОБА_1 , вказують на відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння у момент зупинки та після неї.

Ураховуючи викладене, вважає, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали не містять доказів щодо підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просить провадження по справі закрити.

Дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає, як за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Аналогічні положення містяться і в абзаці 2 п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, згідно якого водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою поліції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, та п. 1.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року № 400/666, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою поліції, огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оцінивши всі наявні у справі докази, приходжу до висновку, що жодний доказ, який би мав бути долучений до протоколу про адміністративне правопорушення і підтверджував вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду не надано.

Зокрема до протоколу долучено відео із нагрудної боді камери поліцейського.

До протоколу долучено відеофайл, під час перегляду якого встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, які попросили пред`явити документи, під час перегляду яких, запитали у нього чи "щось "вживав, однак не називаючи ознак ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння, запропонували пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 відповів, що наркотичні засоби не вживав. Після чого працівник поліції зазначає про те, що оскільки ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, пропонує пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння, при цьому не називаючи ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 постійно повторює, що наркотичні засоби не вживав, в лікарню не поїде, бо пізня година і він поспішає додому.

При цьому, поведінка водія була звичайною, адекватною, спілкування носило продуктивний характер, логічно пояснював свою позицію, був спокійний, коректний та врівноважений, ознак, які б свідчили про перебування в нетверезому стані, не проявляв. Отже, вказаний доказ не містить даних про те, що ОСОБА_1 мав ознаки будь-якого сп`яніння. Не містить вказаний запис і будь-яких даних про те, що в присутності водія складалось направлення на огляд, яке долучено до справи.

За таких обставин, висновок про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння при наявності явних ознак перебування в такому стані, що є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП, неможливий.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, з описаного вище відео, а також враховуючи пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та викладену незгоду із обставинами, викладеними у ньому, стає очевидно, що працівниками поліції було порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, а відповідно винуватість ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП належними доказами не підтверджена.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, 247, 264, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Пацко