Провадження № 33/4808/181/25
Категорія ст.124,130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гринів Я.В. та потерпілої ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Гринів Я.В. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративні стягнення:

- за ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;

На підставі ст.36 КУпАП визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто 605,60 гривень судового збору,

в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.12.2024 року о 19-45 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Донцова, 7, керував транспортним засобом марки "Opel Vectra", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу "Drager". Результат огляду позитивний 2,72 проміле, а також в медичному закладі у лікаря нарколога.

Також, ОСОБА_1 06.12.2024 року о 19-45 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Донцова, 7, керуючи транспортним засобом марки "Opel Vectra", д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки "Opel Tigra" д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 2.3.б, 12.1., 13.1. ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Гринів Я.В. просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає обставинам справи, а також винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що адміністративними матеріалами та відеофіксацією не доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушень.

Працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , що ведеться відео фіксація і долученим до матеріалів справи відеозаписом не зафіксовано рух транспортного засобу, а також керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і працівники поліції його не зупиняли, а приїхали через виклик потерпілої ОСОБА_2 . Звертає увагу, що зі змісту відеозапису ОСОБА_1 неодноразово вказував, що він не керував транспортним засобом.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення це форма викладу адміністративного звинувачення, де вказується лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом вини. Крім того, однозначним доказом вини також не може бути рапорт працівника поліції.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки стверджував, що він не керував транспортним засобом. Працівники поліції не роз`яснили йому порядок та процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці події так і в медичному закладі. Також працівники поліції не вручили йому копії Акту огляду на стан сп`яніння, а в самому документі відсутні його дата та місце складання.

Стверджує, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами, що є порушенням законодавства України та прав людини.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт отримання транспортними засобами механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гринів Я.В. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Потерпіла ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За змістом рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії», протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Згідно приписів ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив сукупність наявних у справі доказів, які були долучені до протоколів про адміністративні правопорушення та надав їм належну правову оцінку.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190384 від 06.12.2024 року, ОСОБА_1 06.12.2024 року о 19:45 в м. Івано-Франківськ, вул. Донцова, 7 керував автомобілем Опель Вектра н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці із застосуванням приладу Драгер 6810, результат позитивний 2.72 проміле із результатом не згідний та направлений на огляд до лікаря нарколога за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Медична 15 та перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №682, чим порушив п. 2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч.1 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №190350 від 06.12.2024 року, ОСОБА_1 06.12.2024 року о 19:45 в м. Івано-Франківськ, вул. Донцова, 7 керував автомобілем Опель Вектра н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції у наслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Opel Tigra д.н.з. НОМЕР_3 , який належить водію ОСОБА_3 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висунуті ОСОБА_1 обвинувачення носять конкретний характер та дозволяли останньому зрозуміти суть обвинувачення та забезпечити ефективний захист своїх інтересів в суді.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою на те особою поліцейським 1 взводу ТОР рота 1 бат. УПП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Рошаковським В.Я. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Даними відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлений зі змістом протоколів, проте з правами та обов`язками відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ознайомлений, від отримання копій протоколів відмовився.

Протоколи про адміністративні правопорушення, на думку апеляційного суду, містять достатні та переконливі дані, які дозволяють встановити обставини складання протоколів про адміністративні правопорушення, обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутих обвинувачень, наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП і не містять недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушень, оскільки не керував транспортним засобом.

Зокрема, вищевказані доводи сторони захисту носять непослідовний та суперечливий характер, оскільки зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що дорожньо-транспортну пригоду вчинив його знайомий, який привіз його на місце ДТП. При цьому, ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак не керував транспортним засобом та не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції детально перевірив доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушень та прийшов до обґрунтованого висновку, що вони є неспроможними, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до протоколів про адміністративні правопорушення відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчинених адміністративних правопорушень.

Зокрема, відеозаписом зафіксовано як працівники поліції прибувають за викликом на місце ДТП, встановлюють особу водія ОСОБА_1 , який повідомляє, що не може надати жодних документів і не є водієм транспортного засобу. На місці події ОСОБА_1 стверджує про наявність певного конфлікту із потерпілою ОСОБА_2 та образливо висловлюється на її адресу в непристойній формі. На місці події потерпіла ОСОБА_2 в категоричній формі повідомляє, що вона бачила, як ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом двічі вдарив її машину та потім намагався посунути її (« він її товк два рази і потім так її пхав туда…»), показувала поліцейським сліди пошкодження лакофарбного покриття, які з`явилися на її транспортному засобі внаслідок ДТП. Відеозаписом зафіксовано, як потерпіла ОСОБА_2 надає пояснення стосовно ДТП працівникам поліції та наполягає на тому, що бачила, що за кермом транспортного засобу був саме ОСОБА_1 (0.16). Далі працівники поліції відбирають пояснення у ОСОБА_1 . Останній стверджував, що він не їхав (не керував транспортним засобом під час того як сталося ДТП), а на місце події його привіз товариш, задовго до моменту зіткнення. Далі працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, останній погодився. Після цього ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою приладу Драгер, йому повідомили, що й нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат тесту 2,72 % проміле. З результатом ОСОБА_1 спочатку погоджується, але стверджує, що на місце події його привіз товариш ОСОБА_4 . Після цього, повідомляє, що з результатом він не згідний та не заперечує проїхати до медичного закладу для проходження огляду. Працівник поліції складає направлення на огляд до медичного закладу та інші адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП. Далі працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (01.40) та повідомили, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 та ст.. 124 КУпАП. ОСОБА_1 повторно повідомив, що ДТП він не вчиняв. Від ознайомлення з протоколами про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Так, зафіксовані відеозаписами бодікамер поліцейських обставини, безумовно стосуються вчинених ОСОБА_1 правопорушень, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вищевказані відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагало від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту відеозапису вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 дійсно надала письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи та відповідно до яких остання повністю підтверджує, що бачила, як ОСОБА_1 здійснив наїзд на її припаркований автомобіль. (а.п. 11)

Апеляційний суд вважає, що доводи потерпілої ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції стосовно можливої непричетності ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення носять суперечливий та непослідовний характер та повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Правових підстав вважати долучені до матеріалів провадження відеозаписи неналежними чи недопустимими доказами в апеляційного суду немає.

Апеляційний суд, дослідивши долучену схему місця ДТП, яку складено уповноваженою на те особою інспектором взводу 1 роти 1 УПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенантом поліції Колінковським М.Я. з відображенням розташування транспортних засобів на місці події. Дані схеми ДТП від 06.12.2024 року є достатньо інформативними та повністю узгоджуються з фактичними обставинами адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 , в тому числі і з даними, зафіксованими в протоколах про адміністративні правопорушення та долучених до матеріалів справи відеозаписах події. Зокрема, відповідно до переліку зовнішніх видимих пошкоджень транспортний засіб Opel Tigra д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження лакового покриття заднього бампера, а Opel Vectra д.г.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження переднього бампера.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 на місці події свідчила, що він дійсно перебуває у стані сп`яніння, що повністю узгоджується із сукупністю інших доказів по справі.

Так, даними матеріалів провадження (протоколом серії ЕПР1 №190384, роздруківкою приладу Драгер Алкотест 6810, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд від 06.12.2024 р., висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.12.2024 р., письмових пояснень ОСОБА_2 / та відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 дійсно мав певні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 тест №5572, результат 2,72 % проміле та в медичному закладі, де відповідним висновком лікаря медичного закладу було підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказані обставини свідчать , що сукупністю досліджених судом доказів повністю підтверджується правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9.а. ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, будучи водієм транспортного засобу, керував транспортним засобом у стані сп`яніння.

Апеляційний суд вважає. що відсутність дати та часу складання в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не свідчить про визнання вищевказаного доказу недопустимим, оскільки даний акт за своїм оформленням відповідає встановленій формі.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що доводи захисника адвоката Гринів Я.В. щодо незаконності судового рішення суду першої інстанції, недоведеності обвинувачення і відсутності складу та події правопорушень, є безпідставними та спростовуються сукупністю повторно досліджених судом доказів.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суддя відповідно до приписів 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного, вчинив ДТП, чим порушив вимоги ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини ОСОБА_1 , майновий стан, ставлення до скоєного правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та з урахуванням приписів ч.2 ст. 36 КУпАП, призначив справедливе стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови, що переглядається, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гринів Я.В. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв