Справа № 305/3070/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/753/24 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Слободіна А. С. на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець м. Микільське на Дніпрі Соленянського району Дніпропетровської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець, інспектор прикордонної служби 2 категорії навідник оператор другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип С), визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 024424 від 30.08.2024 та постанови судді від 20.09.2024 вбачається, що від прикордонного наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» 30.08.2024 о 06 год надійшла доповідь про прибуття на територію військового містечка молодшого сержанта ОСОБА_3 , у стані алкогольного сп`яніння (характерний запах з ротової порожнини, нечітка координація рухів та мови, не адекватна поведінка). З метою підтвердження або спростування стану алкогольного сп`яніння, молодшого сержанта ОСОБА_1 направлено в КНП «Рахівська районна лікарня» для проведення медичного огляду. Протоколом № 283 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 30.08.2024, підтверджено факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, від освідчення молодший сержант ОСОБА_1 відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 20.09.2024 змінити та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП на підставі ст. 22 цього Кодексу, обмежившись усним зауваженням. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про його направлення уповноваженою посадовою особою для проведення огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння. Зазначає і про те, що уповноваженою посадовою особою не застосовано технічних засобів та не було залучено двох свідків.

-2-

Він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, а у період з квітня по липень 2024 року перебував у зоні активних бойових дій на Вовчанському напрямку в Харківській області.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Слободін А. С. просить постанову суду від 20.09.2024 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, розглянувши її без участі ОСОБА_1 , чим позбавив його можливості дати пояснення щодо обставин події та надати докази у підтвердження його невинуватості. Відповідно до протоколу, який було складено о 03 год 30 хв 30.08.2024 та протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння за № 283, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, при цьому для проведення медичного огляду ОСОБА_1 був направлений працівниками Національної поліції, а не уповноваженими особами Державної прикордонної служби України. В матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою для проведення огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння. Дані правовідносини встановлені «Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 за № 32 (далі-Порядок). Виходячи із аналізу норм встановленого Порядку при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, уповноважена посадова особа мала застосувати технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів мала залучити двох свідків та забезпечити направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім того, графа у протоколі про адміністративне правопорушення, де необхідно вказати відомості про свідків, не заповнена, тобто свідки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не залучались, відомості про застосування технічних засобів відеозапису відсутні. Належних та допустимих доказів про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння після його виявлення на території військового містечка о 06 год 30.08.2024, до протоколу не надано.

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційних скарг, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Слободін А. С. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. Між тим, захисник-адвокат Слободін А. С. не вийшов на зв`язок для участі в розгляді справи у режимі відеоконференції. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Слободіна А. С., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

-3-

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга його захисника-адвоката Слободіна А. С. задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він увечері 29.08.2024 у поза службовий час з сержантом ОСОБА_4 вживали алкогольні напої, після чого на автомобілі продовжили рух в магазин, та були затримані співробітниками Національної поліції та доставлені до Рахівської РЛ на медосвідчення, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився; рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_5 ,

-4-

відповідно до якого від прикордонного наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» йому надійшла доповідь про прибуття на територію військової частини двох військовослужбовців у стані алкогольного сп`яніння (характерний запах з ротової порожнини, нечітка координація рухів та мови, не адекватна поведінка), молодший сержант ОСОБА_6 від проходження медичного огляду відмовився; службовою характеристикою, відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_6 характеризується позитивно; протоколом медичного огляду та встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 283 від 30.08.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння (за ознаками) та відмовився від проходження медичного огляду; документами, які характеризують особу ОСОБА_7 . Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наявні у справі докази та доводи апеляційних скарг.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Частина 1 статті 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пунктом 11 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, передбачено, що у разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

Стаття 266-1 КУпАП передбачає, що під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у

-5-

присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у порушення цих норм, уповноваженою посадовою особою, яка склала відносно ОСОБА_1 протокол, не застосовувались технічні засоби відеозапису, про що свідчить відсутність у матеріалах справи будь-яких відеозаписів та даних про застосування технічних засобів відео зйомки.

При цьому, як у протоколі, так і в інших матеріалах справи відсутні відомості про те, що уповноваженою посадовою особою залучались будь-які свідки, про що свідчить і відсутність у матеріалах справи письмових пояснень свідків.

Слушними визнаються і доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою для проведення огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено одночасно як про факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, так і про його відмову у проходженні огляду.

Також у протоколі зазначено, що 30.08.2024 о 06 год, ОСОБА_1 перебував на території військового містечка з ознаками алкогольного сп`яніння, у той же час, згідно протоколу огляду № 283 (а. с. 5) точний час огляду зазначено 30.08.2024 о 3 год 35 хв.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 256 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України, суд першої інстанції залишив поза увагою наведені вище обставини, про що слушно заявляє в апеляційній скарзі захисник-адвокат Слободін А. С.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять таких доказів, які б із достовірністю свідчили про те, що дії чи бездіяльність ОСОБА_1 створили передумову для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 з огляду на наведені вище обставини є необґрунтованим і не узгоджується як із вимогами КУпАП та наявними у матеріалах справи доказами, так і з установленими апеляційним судом обставинами.

Таким чином наявними у справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння після його виявлення на території військового містечка о 06 год 30.08.2024, до протоколу не надано.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а наведені у постанові суду докази не містять у собі достатніх даних про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

-6-

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, висновки викладені у постанові місцевого суду, давши оцінку фактичним обставинам справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав та у порушення вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності і, як наслідок, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов передчасного і помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з чим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є незаконним, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Із урахуванням наведеного, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП з оголошенням йому усного зауваження, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі є безпідставними, так як наявними матеріалами справи не доведено наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили військові адміністративні правопорушення, складання протоколів про такі адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких вчинено правопорушення, вилучення

-7-

речей та документів, покладаються на органи, їх посадових осіб, які відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення уповноважені складати відповідні протоколи про адміністративні правопорушення; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб, які відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення уповноважені складати відповідні протоколи про військові адміністративні правопорушення покладено обов`язок доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

Разом з тим, при прийнятті рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково, а його захисника-адвоката Слободіна А. С. задовольнити.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.09.2024 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя