Провадження № 33/4808/190/25
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Розганюк Т.Є.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Розганюк Т.Є. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення: у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 605,60 гривень судового збору,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2024 року о 20 год. 37 хв. водій ОСОБА_1 в м. Івано-Франківськ, по вул. Чорновола, 48А, керував транспортним засобом марки "Audi A6" д.н.з. НОМЕР_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога у встановлено законом порядку, у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради». Своїми ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Розганюк Т.Є. просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а також не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Стверджує, що судом першої інстанції не спростовано доводи захисника щодо неконкретності формулювання суті пред`явленого обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, так як у вину водію одночасно ставиться керування в стані сп`яніння та під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього, судом не взято до уваги доводи, що медичний огляд водія на стан сп`яніння проведено з порушеннями.

Зазначає, що у Висновку №554 від 18.09.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_1 перебуває у стані медикаментозного сп`яніння, зокрема не вказано назви речовини чи лікарського препарату, який спричинив сп`яніння.

Крім того, у акті медичного огляду №554 від 18.09.2024 року міститься запис про обстеження, при цьому нема назви використаного спеціального технічного засобу, його маркування, номеру, дати останньої повірки. На відеозаписі долученому до матеріалів справи не видно результат, чутно лише слова медсестри, котра сказала, що тест позитивний на бензодіазепіни.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги.

Зі змісту доводів захисника адвоката Розганюк Т.Є. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє їй представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності та його захисника в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Розганюк Т.Є. підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі захисник адвокат Розганюк Т.Є. посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення (відсутність належних та достатніх доказів винуватості, порушення порядку проведення огляду, встановленого вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»), суд апеляційної інстанції вважав за необхідне дослідити сукупність лдоказів, які містяться в матеріалах справи з метою перевірки вищевказаних доводів.

Так, відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №132128 від 18.09.2024 року, ОСОБА_1 18.09.2024 року о 20 год. 37 хв. в м.Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 48а керуючи тз Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Крука біля будинку Чорновола 48а у стані сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій пройшов огляд на факт сп`яніння у медичному закладі, висновок лікаря №554, чим порушив п. 2.9. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1)

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою інспектором взводу 1 роти 1 бат. УПП в Івано-франківській області старшим лейтенантом поліції Білецьким А.М., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, що останній ствердив своїм особистим підписом у відповідній графі протоколу.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним та полягає в тому, що останній звинувачується у керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає безпідставним доводи сторони захисту про те, що зазначення даних про перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення, враховуючи, що воно було викликано впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реації.

При цьому, апеляційний суд враховує, що за своїм загальним значенням під сп`янінням необхідно розуміти сукупність психічних, вегетативних та неврологічних розладів, що виникають внаслідок гострого отруєння нейротропними речовинами. За таких обставин, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення даних про те, що застосування лікарських препаратів призвело до стану сп`яніння не свідчить про неконкретність обвинувачення, а навпаки деталізує наслідки до яких призвело вживання лікарських препаратів та вказує який саме вплив вони мали на особу, яка їх вживала.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень.

В своїх поясненнях, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що 18 вересня 2024 року він їхав та вертався на свою вулицю. Пробував виконати праве паркування та пошкодив бампер машини, що була спереду Ауді А4. (а.с.7)

До матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів за допомогою Алкотестера Драгер 6810, результат негативний 0,00% проміле. (а.с. 3)

До протоколу про адміністративне правопорушення також додані направлення у КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення перебування під лікарськими препаратами, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 4), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.09.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані медикаментозного сп`яніння. (а.с. 5).

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 (а.с. 8), вона знаходилася біля закладу Zen sushi за адресою Чорновола 48а, стала свідком ДТП. Водій білого Ауді з номерним знаком НОМЕР_1 заїжджав на вулицю Крука зі сторони вулиці Чорновола та в`їхав у припаркований автомобіль біле ауді із номерним знаком НОМЕР_2 . Водій, що вчинив ДТП перепаркувався нижче по вул. Крука. Вона викликала поліцію.

До матеріалів справи долучено: копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132135 (а.с. 2), копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №368238 (а.с. 6).

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволять повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 10).

Зокрема, відеозаписом зафіксовано як працівник поліції телефонує до водія Ауді А6 ОСОБА_1 та запитує, чи пошкодив він свій автомобіль, останній повідомляє, що так, тож його просять підійти до пошкодженого транспортного засобу.

Згодом на місце події прийшов ОСОБА_1 , який є водієм Ауді А6, повідомив, що він пошкодив інший транспортний засіб Ауді А4. Його просять надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Далі працівник поліції повідомляє, що вбачає у водія ознаки алкогольного сп`яніння, водій натомість повідомляє, що це не алкогольне сп`яніння, а що він прийняв таблетки для сну, а тому не заперечує проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водія повідомили, що у нього наявні таки ознаки: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, огляд проводитиметься за допомогою приладу Драгер 6810. ОСОБА_1 перевірив герметичність упакування мундштука, пройшов тест, результат 0,00%. Далі ОСОБА_1 повідомив, що вживає лікарський препарат «Левана» для кращого сну, повідомляє, що його від них «розгребло», він знає, що після прийому деяких лікарських препаратів заборонено керувати транспортними засобами, і він проїхав лише трохи поблизу. У зв`язку із цим йому пропонують проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння лікарськими препаратами. Далі працівник поліції складає направлення до КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та разом із ОСОБА_1 направляється до медичного закладу. У медичному закладі лікар спілкується із ОСОБА_1 . ОСОБА_1 проходить тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат 0,00% проміле. Далі ОСОБА_1 отримує ємність для здачі біоматеріалу та направляється до вбиральні, а потім передає повну ємність для проведення дослідження. Згодом лікар проводить огляд водія ОСОБА_1 . Після цього у нього запитують, хто виписав йому ліки і які саме ліки він вживає. ОСОБА_1 повідомив, що у нього безсоння і ліки йому виписав його терапевт, приймає він їх інколи, коли є проблеми зі сном. Згодом медсестра ознайомлює ОСОБА_1 з результатами тесту, який виявився позитивним на речовини бензодіазепіни, які містяться у медичних препаратах. Відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 знайомиться із медичним висновком, розписується та отримує копію. Після цього сідає в машину працівників поліції, де його повідомляють, що згідно медичного висновку, останній перебуває в стані медикаментозного сп`яніння, а тому відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомляють, щ відносно нього буде складено протокол за ст. 124 КУпАП та постанову, про відсутність страхового поліса. Прибувши на місце події, ОСОБА_1 роз`яснюють права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, далі працівник поліції складають адміністративні матеріали, водій надає письмові пояснення. Згодом ОСОБА_1 ознайомлюють зі складеним відносно нього протоколом за ч.1 ст. 130 КУпАП, він розписується про ознайомлення із правами та місцем розгляду адміністративної справи, підписує протокол, що він з ним ознайомлений та отримує копію. Далі складають протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та ознайомлюють водія із ним, роз`яснюють права, ОСОБА_1 розписується та отримує копію.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи з приводу порушення процедури огляду на стан перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з огляду на таке.

При оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до національного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно з ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Зі змісту матеріалів справи та долучених до них відеозаписів вбачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У відповідності до приписів закону ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому спеціалізованому медичному закладі, на що останній погодився та в добровільному порядку пройшов огляд.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» медичний огляд на визначення перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 проходив 18.09.2024 року о 22 год. 25 хв., відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані медикаментозного сп`яніння. Огляд правопорушника було проведено лікарем ОСОБА_3 (а.с. 5).

Крім того, стороною захисту було додано до матеріалів копію Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №554 (а.с. 30), складеного 18.09.2024 року о 22 год. 25 хв. З даного Акту вбачається, що лікарем ОСОБА_3 о 21.50 год. 18.09.2024 року проведено медичний огляд громадянина ОСОБА_1 з метою визначення стану сп`яніння, а саме: обстежено зовнішній вигляд особи, поведінку, стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, мовну здатність обстежуваного, вегетативно-судинні реакції, рухову сферу, інші прояви та симптоми. В Акті огляду вказано, що хода нестійка, у позі Ромберга хитається, пальце-носову пробу промахує, зі слів алкоголь не вживає, 2 д. тому зі слів вживав левану 4 мг (2х2) табл. ОСОБА_1 провели тест, він виявився позитивним на бензодіазепіни. Висновок та діагноз за результатами огляду: медикаментозне сп`яніння (внаслідок вживання бензодіазепінів).

В апеляційних доводах адвокат Розганюк Т.Є. посилається на те, що вищевказаний висновок повинен бути визнаний недійсним, оскільки нема назви використаного спеціального технічного засобу, його маркування, номеру, дати останньої повірки за допомогою якого було проведено тестування, окрім того не зафіксовано результат тесту відео зйомкою, а чутно лише як про позитивний результат повідомила медсестра.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Відповідно до п. п. 16, 17, 20 Розділу III Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.

Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що питання щодо законності використання тестів при проведенні огляду лікарем медичного закладу при проведенні огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння неодноразово вирішувалось судом і відповідно до усталеної судової практики використання та застосування таких тестів є правомірним, оскільки передбачено національним законодавством.

Проведення тесту за допомогою тест-систем є лабораторним дослідженням, передбаченим Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, під лабораторним дослідженням необхідно розуміти фізико-хімічні, біохімічні та біологічні методи дослідження, за допомогою яких можна аналізувати склад і властивості біологічних рідин і тканин людини.

Дослідження сечі за допомогою тестів є лабораторним дослідженням, яке дозволяє провести відповідний аналіз та у сукупності з іншими даними обстеження встановити лікарю медичного закладу чи перебуває водій транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що проведення відповідних тестів за допомогою тест-систем повністю узгоджується із вимогами п.7 Інструкції, яким передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар, який застосовує використання вищевказаного тесту обізнаний стосовно його обмежень, умов його використання, порядку застосування і приходить до результату про перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння на підставі сукупності даних, які встановлює в результаті безпосереднього огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (п.20 Інструкції) складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду водія транспортного засобу складається лікарем медичного закладу безпосередньо після проведення такого огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Таким чином, в результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено даних, які б свідчили про неправомірність огляду, який було проведено відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

За результатами медичного огляду працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, допустив порушення п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю спростовується сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Даних, які б свідчили про неправомірні дії правників поліції, в матеріалах провадження відсутні, останні діяли у відповідності до приписів закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що в матеріалах провадження достатньо належних та допустимих доказів, які поза всяким розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в стані наркотичного сп`яніння, а відтак і наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Розганюк Т.Є. залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв