Дата документу 01.04.2025
Справа № 334/9988/24
Провадження № 3/334/161/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які складені поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 26.11.2024 року, складеного поліцейською поліцейського взводу №1 роти №1 батальону №2 УПП в Запорізькій області ДПП старшим сержантом В. Молодцовою вбачається, що 26.11.2024 року близько 09 год.47 хв. в районі вул. Щасливій буд.1 в м.Запоріжжя, був зупинений водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Nissan Tiida д/н НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість мови. Огляд на стан сп`яніння, проводився у медичному закладі КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (Бупренорфин, альфа-PVP). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 26.11.2024 року, він в якості супроводжуючого їздив зі своєю матір`ю у 9-ту міську лікарню на автомобілі Nissan Tiida д/н НОМЕР_1 , який належить матері на праві власності. При цьому, за кермом автомобіля був їх знайомий ОСОБА_2 , який за потребою здійснює перевезення.

ОСОБА_1 підтвердив, що у нього є право на керування цим автомобілем, але через важкі хвороби та постійне вживання ліків, він не сідає за кермо.

Отже, у зазначений день, ОСОБА_2 привіз їх до 9-тої лікарні та пішов по своїх справах. Сам ОСОБА_1 залишився у дворі лікарні чекати на матір. У той час, до нього підійшли працівники поліції та спитали щодо автомобіля Nissan Tiida д/н НОМЕР_1 , повідомивши, що він заважає на виїзд іншим транспортним засобам. Повідомивши, що цей автомобіль належить його матері, у нього запитали, чи має він право на керування. Він відповів що так, у нього є право на керування, тоді поліцейські запропонували йому перепаркувати автомобіль в інше місто, що він й зробив. Коли він вийшов з автомобіля, ті ж самі поліцейські підійшли знов до нього та запропонували пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння. Він погодився пройти, але намагався довести, що він не керує автомобілем, а лише очікував на матір, яка перебувала у лікарні. Проте, працівники поліції не стали його вислуховувати та відразу відвезли до лікарні, де він пройшов обстеження. Лікарю наркологу він також пояснював які саме ліки він вживає та у зв`язку із чим. Ретельно не провівши ніякого обстеження, йому у висновку позначили стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 просив суд урахувати надані ним письмові докази щодо відсутності з його боку будь яких порушень норм КУпАП, допитати свідків ОСОБА_2 та його матір ОСОБА_3 , які підтвердять правдивість його пояснень, визнати його невинуватим у скоєні даного адміністративного правопорушення та закрити провадження по даній справі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що знає ОСОБА_3 , матір ОСОБА_1 , якій він часто надає послуги у якості водія, для її власних потреб, зокрема підвезти її до лікарні або аптеки.

26.11.2024 року, вранці, йому зателефонувала ОСОБА_3 та попросила відвезти її до 9 - ої лікарні. Враховуючи, що у четвертому пологовому будинку перебувала його родичка, він погодився відвести ОСОБА_3 . До лікарні вони доїхали утрьох: він, ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 . Після чого, кожен пішов по свої справах. Коли він вийшов, з пологового будинку, він не побачив автомобіля ОСОБА_3 на тому місці, де він його зупинив. Автомобіль був перепаркований в інше місце. При цьому, як пояснив ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль його змусили працівники УПП, мотивуючи тим, що нібито він був припаркований у невстановленому місці. Після цього він відвіз ОСОБА_3 та її сина до дому.

Також, свідок повідомив суду, що йому відомо, що ОСОБА_1 має право на керування автомобілем, але через його хвороби та постійне вживання ліків, які знижують увагу та швидкість реакції, він не керує транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_3 дала суду аналогічні покази.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , покази свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 260 КУпАП встановлює заходи забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема з метою припинення правопорушення, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення, своєчасного і правильного розгляду справи, допускається тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортним засобом, огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, - у порядку, передбаченому КУпАП та іншими законами України. Відсторонення водія від керування транспортним засобом та огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП та порядком, визначеним чинними нормативними актами.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

З доданого до матеріалів справи відеозаписів, які суд намагався відтворити в судовому засіданні інформацію у виді DVD-R диску, який долучений до матеріалів справи, на якому вбачається, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 в той час, коли він зачиняв двері автомобіля Nissan Tiida д/н НОМЕР_1 . Після чого, відеозапис зупинився. Інших файлів DVD-R диску не містив.

Отже, на доданому до матеріалів справи взагалі відеозапису фактично відсутнє відображення подій 26.11.2024 року, а саме безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем Nissan Tiida д/н НОМЕР_1 та не вбачається відеофіксації проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , пояснення останнього та роз`яснення йому прав згідно Конституції України.

Оцінюючи долучений до матеріалів справи диск з відеофіксацією правопорушення, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ст.40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п.1 п.2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року №28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Суддя звертає увагу, що до матеріалів справи долучений диск з відеозаписами огляду, про який не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, долучений відеозапис не можна вважати належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять відеозапису на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу Nissan Tiida д/н НОМЕР_1 , що безпосередньо інкримінується останньому, та поліцейським не застосовано технічні засоби з часу зупинки транспортного засобу 26.11.2024року о 09-47 год. до часу складання адміністративного протоколу 26.11.2024 року о 11-11 год.

При цьому, пояснення свідків та відсутність належних доказів з боку працівників УПП в Запорізькій області ДПП повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , а тому суд приходить до висновку, що факт керування ним транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, складений протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства, положень вищевказаної Інструкції.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року заява №926/08),на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Отже, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 ПДР України, та відповідно, наявність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, п.1 ч.1 ст.247, 251, 179, 283-285, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Козлова Н. Ю.