Справа №521/2421/25
Номер провадження 3/521/1951/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Громік Д.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КпАП України.

05.02.2025 року, о 14 год. 05 хв. в м. Одесі, по вул. Ак. Філатова, 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S 550», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник Жовтан О.В. надали до суду пояснення, які в судовому засіданні підтримали та додатково пояснили, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 зателефонувала його дівчина ОСОБА_2 та повідомила, що їй раптово стало зле, та в неї відкрилася кровотеча. Враховуючи, що під час вагітності у ОСОБА_3 неодноразово виникали загрози викидня, вона вказала на необхідність негайно звернутися за медичною допомогою та попросила ОСОБА_1 приїхати додому та швидко відвезти її до лікарні. ОСОБА_1 одразу зрозумів серйозність ситуації, перебуваючи в шоковому стані, не гаючи час, сів за кермо транспортного засобу та поїхав додому. Пізніше разом з ОСОБА_2 вирушили до Центру перинатальної допомоги КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради задля перевірки стану здоров`я та збереження життя жінки та дитини. Однак на шляху до лікарні, ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції. З відеозапису з нагрудної (боді) камери поліцейського, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що після зупинення транспортного засобу та після перевірки документів (14:09:24) ОСОБА_1 повідомляє патрульних про те, що поспішає, оскільки в машині сидить вагітна жінка, в якої відкрилася кровотеча та в якої є реальна загроза викидня, у зв`язку з вищезазначеною обставиною був вимушений терміново поїхати в Центр перинатальної допомоги КНП «МКЛ №10» Одеської міської ради для відповідного обстеження у лікаря та здачі відповідних аналізів. Вищезгадані обставини підтверджуються доданою до цього клопотання копії протоколу ультразвукового обстеження вагітних і УЗ-обстеження №356 від 05 лютого 2025 року.

Зазначає, що з відео, долучених до матеріалів справи (14:12:22) відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Останній погодився проходити медичний огляд у спеціалізованому закладі на стан наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також зазначив, що з відео вбачається, що на місці зупинки (не було проведено необхідних дій, передбачених Інструкцією, які дають підстави вважати те, що особа перебуває у відповідному стані сп`яніння) поліцейським не проводився об`єктивний огляд реакції зіниць: поліцейський не використовував ліхтарик чи інші методи перевірки, а також не зафіксував зміну рівня освітлення, що могло вплинути на природну реакцію очей. Поведінка ОСОБА_1 повністю відповідала обстановці. Водій спілкується з працівниками поліції чітко та зрозуміло, він виконував усі вимоги працівників поліції. Вважає, що у патрульних не було достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а також відсутні підстави направляти його на огляд в медичний заклад, що додатково свідчить про порушення працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Також наголошував, що з відеозаписів вбачається, що працівники поліції не надали водію вичерпного та чіткого роз`яснення щодо юридичних наслідків відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово повторював працівникам поліції, що в нього часу обмаль, оскільки в салоні автомобіля MERSEDES-BENZ S 550 р.н. НОМЕР_2 знаходиться вагітна жінка, в якої відкрилася кровотеча та є реальна загроза викидня, а тому вони поспішають в медичний заклад. У зв`язку з усім вищенаведеним, є очевидним, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки почав діяти у стані крайньої необхідності та відвертав більш вагому шкоду, а саме шкоду життю та здоров`ю людини. Вказане підтверджуються доданою до цього клопотання копії протоколу ультразвукового обстеження вагітних і УЗ-обстеження №356 від 05 лютого 2025 року.

Відтак, вважає, що оскільки ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, його відмова, від проходження огляду на стан сп`яніння була пов`язана саме з відверненням більш вагомої шкоди (збереження життя та здоров`я особи), ніж заподіяна, у зв`язку з чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначив, що не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, ставить під сумнів упередженість працівників поліції про те, що водій дійсно був в стані сп`яніння та знову вказує на порушення з боку працівників поліції вимог законодавства та формального ставлення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Також, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» співробітник патрульної поліції не проінформував ОСОБА_1 , як водія, про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння щодо ОСОБА_1 було складено після складення протоколу про адміністративне правопорушення, в той час як з відеозапису вбачається, що таке направлення ОСОБА_1 не вручалось та він з ним не ознайомлювався, що вказує на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а наявне в матеріалах направлення складено формально.

Крім того, представник ОСОБА_1 заявив письмове клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_2 .

Вислухавши представника ОСОБА_1 , дослідивши клопотання про виклик свідка та дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання про виклик свідка необхідно відмовити з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239139 від 05.02.2025 року не містить в собі посилання на свідка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , підписуючи зазначений протокол, також не вказав ОСОБА_2 як свідка та із досліджених відеофайлів вбачається, що дана особа не була присутня під час складання протоколу про адміністравне правопорушення, що у свою чергу позбавляє суд встановити достовірність її свідчень.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Жовтан О.В., доходжу наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 3 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Тобто, маючи дійсне посвідчення водія та склавши відповідний іспит, презюмується, що особа має у повному обсязі знати Правила дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 року встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я і Міністерства внутрішніх справ за N 1452/735 від 09.11.2015, п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1395 від 07.11.2015, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 , на виконання ПДР України, повинен був на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а у разі відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , знаючи чинні Правила дорожнього руху, не міг не усвідомлювати наслідків такої відмови.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

В ході судового розгляду з наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239139 від 05.02.2025 року встановлено, що при оформленні адміністративного матеріалу за ч. 3 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 дотримано вимог визначених законом та Інструкцією.

Порушення ОСОБА_1 зазначеної норми ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239139 від 05.02.2025 року;

- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу до з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене 05.02.2025 року о 14 год. 20 хв.;

- довідкою з інформаційного порталу Національної поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП: справа №766/563/24 від 11.06.2024р., ч.3 ст.130 КУпАП справа №521/14299/24 від 10.09.2024р.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписами доданими до матеріалів адміністративної справи.

ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він своїми діями та поведінкою фактично відмовився, ухиляючись від виконання законних вимог працівників поліції.

Також вина ОСОБА_1 доводиться наданим до матеріалів справи відеозаписом з портативного відеореєстратора № 474512, на якому зафіксовано чітку відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння (13:31 хв.).

Згідно статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції

Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, є послідовним, зафіксований у хронологічній послідовності, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Також, суд надає оцінку посиланню адвоката Жовтан О.В., стосовно того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки почав діяти у стані крайньої необхідності та відвертав більш вагому шкоду, а саме шкоду життю та здоров`ю людини.

Зазначені доводи суддя вважає непереконливими та недоведеними, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої, повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо.

Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Таким чином, вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №686/5225/17.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він керував автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак зазначив, що він діяв в стані крайньої необхідності та відвертав більш вагому шкоду, а саме шкоду життю та здоров`ю людини, оскільки в салоні його автомобіля знаходиться вагітна жінка, в якої відкрилася кровотеча та є реальна загроза викидня, а тому вони поспішають в медичний заклад. На підтвердження вказаного надав копію протоколу ультразвукового обстеження вагітних і УЗ-обстеження №356 від 05 лютого 2025 року.

Проте суд критично відноситься до того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки, на думку суду, у ОСОБА_1 була можливість скористатися послугами таксі, залучити іншого (тверезого) водія тощо.

Крім того, посилання адвоката на те, що в салоні автомобіля ОСОБА_1 знаходиться вагітна жінка, в якої відкрилася кровотеча та є реальна загроза викидня спростовуються дослідженими відеозаписами, на яких не зафіксовано, що в автомобілі взагалі знаходилась будь-яка особа, яка потребує термінової медичної допомоги. У зв`язку з чим, суд не приймає до уваги надану копію протоколу ультразвукового обстеження вагітних і УЗ-обстеження №356 від 05 лютого 2025 року.

Суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_1 міг скористатися своїм правом та зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення, у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що він діяв в стані крайньої необхідності, проте не скористався цим та від викладення пояснень відмовився.

Доказів, що така небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, також не надано.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_4 про те, що всупереч Інструкції №1452/735 поліцейським направлення було складено після складення протоколу про адміністративне правопорушення, а мало бути складене до складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного обстеження, в такому випадку направлення не складається.

Така ж позиція висловлена Одеським апеляційним судом і закріплена в постанові № 947/21645/21 від 29.10.2021 року.

Що стосується не відсторонення ОСОБА_1 від керування, то, на думку судді, вказане не може свідчити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а може мати за собою наслідком притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника поліції. Крім того, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення з ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, його постійну систематичність, про що свідчить вчинення протягом року подібних правопорушень, а тому суд приходить до висновку про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що матеріали справи в повному обсязі підтверджують факт вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступінь його вини, суд вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без конфіскації транспортного засобу, враховуючи відсутність доказів перебування цього транспортного засобу у власності порушника.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір в провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Керуючись ст. ст.130, 24, 283, 284 КУпАП, ст.4 ЗУ «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.

(Реквізити для оплати штрафу: Отримувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300 Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку(МФО): 899998, Номер рахунку: UA0015001 Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

(Реквізити для оплати судового збору: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО): 899998 Номер рахунку: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу).

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення штрафу та судового збору штрафу 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Д.Д. Громік