БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/326/25
Провадження № 3/730/150/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ, за ч.3 ст.173-2 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, повторно 10 березня 2025 року о 16-00 год за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 виражався нецензурними образливими словами та погрозами в бік своєї співмешканки ОСОБА_2 в присутності її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї співмешканки та неповнолітніх дітей, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілих.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпіла (законний представник малолітніх потерпілих) з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ, передбачені ст.277 КУпАП, повідомлялись про дату, час і місце проведення судового засідання за наявними в матеріалах справи засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмами, але до суду не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, заяв про відкладення чи розгляд справи в їх відсутність не подали. Тому, з огляду на зазначені обставини, суд вважає за можливе провести розгляд даної адміністративної справи в межах наявних доказів у відсутність вказаних учасників, участь яких не є обов`язковою, що не є порушенням прав цих осіб, передбачених ст.268, 269 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з приписами ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За змістом положень ч.3 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, за яке особу вже було піддіно адміністративному стягненню, передбаченого частинами першою або другою ст.173-2 КУпАП, вчиненя домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (ч.1); діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи (ч.2).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства;

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Приписами ч.2 ст.3 даного Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 даного Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Володіна проти РФ від 09.07.2019р», «Левчук проти України від 03.09.2020р» зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Згідно із ч.4 ст.269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаних правопорушень, підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №265436, №265437, №265445, №265427 від 10.03.2025р., зі змістом яких притягуваний погодився і їх підписав, й будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколів працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколів до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять;

- рапортом старшого інспектора-чергового ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП Чернігівській області Остапенка В.Г. від 11.03.2025р.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 10.03.2025р.;

- копіями свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

- копією постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.09.2024р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП (справа №730/1078/24).

З огляду на приписи ст.251 КУпАП вищезазначені протоколи про адміністративні правопорушення (які є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій) та письмові документи є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Володіна проти РФ від 09.07.2019р», «Левчук проти України від 03.09.2020р» зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Згідно із ст.15 КУпАП передбачена відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень.

Зокрема, в ч.1, 2 ст.15 КУпАП зазначено, що військовослужбовці за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До них не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. Інші, крім зазначених у ч.1 цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, військовослужбовці можуть нести адміністративну відповідальність на загальних підставах в порядку визначеному КУпАП, і такі порушення є вичерпними, до загальних адмінправопорушень відносяться, зокрема, й адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі, суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Згідно із ч.1, 5, 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Виконання програм для кривдників забезпечують фахівці, які пройшли відповідне навчання. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд з огляду на приписи ст.15, 33, 39-1 КУпАП враховує обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, його особу, майновий стан та з метою виховання останнього і запобіганню вчинення нових правопорушень обмежитись накладенням стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.3 ст.173-2 КУпАП без застосування ст.39-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 мобілізований до лав ЗСУ, що унеможливлює проходження програми для кривдників за місцем проживання в органах місцевого самоврядування, так як він є військовослужбовцем, й може постійно змінювати місце свого перебування; крім того в матеріалах справи відсутня форма оцінки ризиків визначення рівня небезпеки вчиненого правопорушення.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП, і з урахуванням особи притягуваного, вчинення правопоршення протягом року повтороно, ігнорування явки в судове засідання, характеру та обставин вчиненого правопорушення, майнового стану, з метою виховного впливу та запобігання скоєння аналогічних правопорушень в подальшому, до ОСОБА_1 слід застосувати такий вид адміністративного стягнення, як штраф, в його максимальному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 9, 15, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 268, 269, 277, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00 грн (одна тисяча триста шістдесят гривень, 00 коп.).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі - 2720,00 грн (дві тисячі сімсот двадцять гривень, 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець