Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8816/24 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Номер провадження №33/4805/135/25
Категорія ч.1 ст.130, ст.173 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , Ковальчука Андрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2024 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2024 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.173 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 30.10.2024 в 08 год 37 хв в м.Бердичеві по вул.Лупова, 4, ОСОБА_1 керувала автомобілем Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Крім того, 26.11.2024 близько 12:00 ОСОБА_1 , перебуваючи на центральному ринку в м.Бердичеві по вул.Житомирська, 13, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян. Відповідальність за вказані адміністративні правопорушення передбачена ч.1 ст.130, ст.173 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Ковальчук А.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову - про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.173 КУпАП, призначивши остаточне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст.173 КУпАП, у виді адміністративного арешту. Вказав, що суд першої інстанції помилково застосувавдо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грнз позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ст.130 КУпАП. Суд не врахував тієї обставини, що більш серйозним та тяжчим є правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, оскільки санкція даної статті передбачає стягнення у виді адміністративного арешту. Отже, на його думку, суд порушив вимоги положень ч.2 ст.36 КУпАП, тому, враховуючи приписи ст.24 КУпАП, адміністративне стягнення повинно бути накладено в межах санкції ст.173 КУпАП, як за більш тяжке адміністративне стягнення.

Разом з апеляційною скаргою адвокат Ковальчук А.О. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що оскаржувана постанова в ЄДРСР оприлюднена 09.12.2024, про її існування ОСОБА_1 дізналася від нього, як її захисника, 11.12.2024. Цього ж числа копію постанови він отримав безпосередньо в суді першої інстанції, про що свідчить печатка на судовому рішенні про видачу документа, а тому строк пропущений з поважних причин, який підлягає поновленню.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 173 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події та не є предметом апеляційного оскарження.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди з постановою в частині накладення судом на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грнз позбавленням права керування транспортними засобами, який захисник просить змінити на адміністративний арешт.

Такі доводи суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.173 КУпАП, та накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Визначаючи ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Оцінюючи характер вчинених правопорушень, суд обґрунтовано визнав більш серйозним саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (ч.1 ст.130 КУпАП), оскільки таке діяння створює підвищену небезпеку для життя і здоров`я як самого водія, так і інших учасників дорожнього руху, тобто таке правопорушення становить більшу суспільну небезпеку, ніж дрібне хуліганство (ст.173 КУпАП). Враховуючи це, суд правильно наклав стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисник помилково ототожнює суворість санкції з серйозністю правопорушення у розумінні ч.2 ст.36 КУпАП, та неправильно трактує дану норму закону.

Слід також зазначити, що згідно частини 9 ст.294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено. Відповідно до ст.24 КУпАП, адміністративний арешт є більш суворим стягненням, аніж штраф, а тому, враховуючи положення ч.9 ст.294 КУпАП, апеляційний суд не має права призначати більш суворе стягнення, ніж те, що було накладене судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування або зміни судового рішення та застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, відсутні.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, захисником не наведено і до апеляційного суду не надано.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Ковальчука Андрія Олександровича про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич