Справа № 462/298/25
ПОСТАНОВА

26 березня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який у військовослужбовцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11.01.2025 р. о 18:55 год. на вул. Любінська, 101Б у м. Львів керував автомобілем марки «Toyota Yaris», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 0049, тест 1953, із результатом 2,48‰, порушивши п. 2.9А Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 та захисник адвокат Мар`яш Л.В. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

26.03.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровані клопотання захисника про виклик свідка, про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами та клопотання про закриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №218572, записами нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснено права, на пропозицію поліцейських ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгер, також вина підтверджується результатом спеціального технічного приладу Alcotest Drager6820 ARHК0049 2,48 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом працівника поліції від 11.01.2025 року, у якому відображено обставини вчиненого правопорушення та копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №218552.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, узгодженими та достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Суд критично оцінює твердження захисника ОСОБА_2 , що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, так як останній не керував транспортним засобом, а також у матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення від права керування ТЗ та щодо направлення на огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки такі спростовуються відеозаписом нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 працівником поліції роз`яснено його права, ОСОБА_1 не заперечив на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення факту керування автомобілем, вказав, що він водій та не може запаркуватись, автомобіль був з увімкненим двигуном, чим визнав здійснення керування автомобілем, також вказав, що пив пиво, після чого їхав з одного місця в інше, погодився добровільно пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а також поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 про те, що він не може продовжувати керувати транспортним засобом.

Також, суд критично оцінює клопотання захисника про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недоступними доказами та виклик свідків, оскільки оглянутий у судовому засіданні відеозапис є повним, якісним, повністю відображає обставини події, а тому не викликає сумнівів та є таким, що не потребує додаткових пояснень та уточнень.

Крім цього, з аналізу оглянутого судом відеозапису вбачається, що викладені в протоколі ЕПР1 №218572 обставини повністю підтверджені, а заперечення сторони захисту спростовуються.

Наведене узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_2 спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення і спростовуються дослідженими у суді доказами, які у своїй сукупності є достатніми, належними та допустимими для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 23, 40-1, 130, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 /сімнадцять тисяч / гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Розяснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч.2 ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.