ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/803/646/25 Справа № 181/935/25 Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Торубарова А.В.

апеляційну скаргу захисника Торубарова А.В. на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення:

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 3 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 28 грудня 2024 року о 09:12 за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 1, керував автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР. Порушення вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за аналогічні порушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП

Крім того, 28 грудня 2024 року о 09:12 за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Порушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП (справа № 204/182/25) та за ч. 5 ст. 126 КУпАП (справа № 204/181/25) об`єднані в одне провадження, стягнення накладене за правилами ст. 36 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги та не надано належної оцінки доводам, які були викладені стороною захисту в судовому засіданні та в клопотаннях про закриття провадження, що є порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стосовно протоколу серії ЕПР1 № 207039 від 28.12.2024 року, складеного за ч. 3 ст. 130 КУпАП, вказує, що його фабула не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, тобто суті адміністративного правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 , та не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки нею передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, особою яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не лише за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп?яніння, як зазначено в протоколі серії ЕПР1 № 207039 від 28.12.2024 року.

Вказує, що згідно протоколу серії ЕПР1 № 207039 від 28.12.2024 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме почервоніння обличчя, зіниці очей що не реагують на світло, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп?яніння водій відмовився, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП тобто, а не ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому в протоколі не розкрита суть та не зазначений склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Захисник зазначає, що суд першої інстанції не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують правомірність зупинки транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 .

Вказує, що в рапорті поліцейського Позднякова М. від 28.12.2024 року не зазначено жодної причини зупинки в розумінні ст. 35 ЗУ Про національну поліцію, а перевірка документів не є законною причиною зупинки.

Також зазначає, що відсутність постанов, ухвалених за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стосувалися б порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, додатково вказує на відсутність факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вказує, що з відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу інспектором поліції не здійснюється. Запис відеорегістратора починається с того моменту, коли ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля та ним не керує. Інспектор поліції, який спілкується з ОСОБА_1 , починає вигадувати причину, з якої можливо було б його зупинити.

У зв`язку із цим зазначає, що працівниками поліції не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Захисник зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення, за які його слід було зупинити, та вказує, що всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов?язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть буги належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно ч. 3 ст. 130 КУпАП вказує, що у ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп?яніння та він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп?яніння, а ознака наркотичного сп?яніння "зіниці очей не реагують на світло", яка зазначена в рапорті поліцейського та в протоколі, нормативно не встановлена.

Зазначає, що згідно із відеозаписом жодних ознак сп?яніння, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вказаних у протоколі та рапорті, водій ОСОБА_1 не виявляв. Навпаки, поведінка ОСОБА_1 була адекватною, почервоніння обличчя не було. Також вбачається, що мова останнього не була порушена, а поведінка відповідає обстановці. Під час розмови видно що ОСОБА_1 трохи хвилюється, намагається відстоювати свої права, при цьому зауважує, що співпрацює з поліцейським та добросовісно виконує їх вимоги. Вказує, що інспектор не оголошує таку ознаку сп`яніння, яку він зазначає в рапорті та протоколі, - почервоніння обличчя, заявляє лише, що зіниці очей не реагують на світло, при цьому доказів відсутності цієї реакції на світло ОСОБА_1 не надає, понятих не залучає, на відеокамеру ознаки сп?яніння не фіксує.

Захисник вказує, що відеозаписом не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку, а сам відеозапис є недопустимим доказом, оскільки відсутній запис подій, що відбувались 28.12.2024 року з 09 год. 12 хвл. до 09 год. 14 хвл. Крім того вказує, що запис переривається в період часу з 09:20 до 12:05 годин, що є порушенням Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у зв`язку з чим вважає, цей доказ неналежним.

Зазначає, що доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки наркотичного сп?яніння, відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров?я, суду не було надано.

Стосовно ч. 3 ст. 130 КУпАП вказує, що акт огляду ОСОБА_1 не складався, чим були порушені вимоги ч. 6 ст. 266 КУпАП.

Вказує, що зі змісту протоколу серії ЕПР1 № 207039 від 28.12.2024 року слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 09 годин 12 хвилин, а в рапорті поліцейського зазначений час о 09 годині 20 хвилин. Відеозапис з найменуванням файлу «export-lhzom», камера одного інспектора починається о 09:14 (473380), та камера другого інспектора 09:16 (473351) з моменту коли транспортні засоби стоять, а ОСОБА_1 функції водія не виконує. Поліцейський та ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля «Volkswagen Golf». У зв`язку із цим зазначає, що наданий відеозапис не відображає відомостей про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а містить лише розмову поліцейського з ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 вчиняє технічні дії, пов?язані з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП вказує, що вони є неналежним та недопустимим доказом, де зазначено, що він нібито керував автомобілем та був зупинений поліцією. Всі ці показання надиктовані інспектором поліції, жодного слова, яке зазначено в письмових поясненнях ОСОБА_1 , він вголос не казав, весь текст пояснення - це монолог інспектора поліції, який ОСОБА_1 тільки записував, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

З урахуванням викладеного захисник вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч 1 ст. 130 КУпАП, не є доведеною, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 207039 від 28.12.2024 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського Позднякова М. від 28.12.2024 року, відповідно до якого 28.12.2024 під час несення служби в складі автопатруля Легіон-215 о 09:20 було зупинено автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час перевірки документів було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, зіниці не реагують на світло, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, а також водій керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.12.2024 року, в якому зазначено, що в результаті проведення огляду, виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя; карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно якої 07.04.2024 року ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП; карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно якої 08.05.2024 року ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що 27.06.2024 року на нього накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4, 26); карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно якої 21.08.2024 року ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що 25.09.2024 року на нього накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 5, 27, 28). Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис, яким зафіксовані пояснення ОСОБА_1 про те, що його неодноразово зупиняли співробітники поліції та пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовлявся.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, зокрема за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, та раніше вже двічі протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за аналогічні діяння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Так, відповідальність за вказаною частиною статті закону про адміністративну відповідальність настає у випадку повторного протягом року вчинення особою порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті,

У свою чергу, ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Долучені до матеріалів справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 207057 від 28.12.2024 року, складений уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапорт поліцейського Позднякова М. від 28.12.2024 року, відповідно до якого 28.12.2024 під час несення служби в складі автопатруля Легіон-215 о 09:20 було зупинено автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час перевірки документів було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, зіниці не реагують на світло, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, а також водій керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; постанова серії ЕНА № 2883683 від 21.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн.; картки обліку адміністративного правопорушення, згідно яких 08.05.2024 року, 21.08.2024 року ОСОБА_1 вчиняв порушення вимог п. 2.5 ПДР, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП; письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що 28.12.2024 року по вул. Белелюбського у м. Дніпро їхав за кермом автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , продавати своє авто. Його зупинили працівники поліції, перевіривши у базі даних, повідомили, що він позбавлений права керування транспортними засобами, чого він не знав, оскільки зранку перевірив своє посвідчення у застосунку Дія та посвідчення було дійсне. Зобов`язався більше не порушувати ПДР до закінчення встановленого строку позбавлення права керування - є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Цими доказами поза розумним сумнівом підтверджується як те, що ОСОБА_1 28.12.2024 року керував транспортним засобом, не маючи права керування ним, так і те, що останній на той час мав статус особи, яка раніше вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що у протоколі серії ЕПР1 № 207039 від 28.12.2024 року, складеному у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, фабула не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення та не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, дійсно в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 207039 від 28.12.2024 року, складеному у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП вказано, що останній керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР. Однак, до матеріалів справи долучені картки обліку адміністративного правопорушення, згідно яких 07.04.2024 року, 08.05.2024 року, 21.08.2024 року ОСОБА_1 вчиняв порушення п. 2.5 ПДР, а саме відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідно, які є підтвердженням того, що ОСОБА_1 , у відповідності до ч. 3 ст. 130 КУпАП, двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Відтак як фактичні підстави для кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 130 КУпАП, так і її правильність сумнівів не викликають.

Доводи апелянта про відсутність постанов, ухвалених за наслідками розгляду справ про адміністративні правопорушення, що стосувалися б порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, спростовуються матеріалами справи, оскільки в них наявні: копія постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 26); копія постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 27, 28); копія постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 30); копія постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 29), які також підтверджують повторність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

Доводи захисника про те, що з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а знаходився біля автомобіля, є необгрунтованими. Так, долучений до матеріалів справи відеозапис починається з того, що співробітники поліції ведуть розмову з ОСОБА_1 , при цьому автомобіль зупинений на проїжджій частині дороги з увімкненим покажчиком аварійної зупинки. Поруч знаходиться тільки водій ОСОБА_1 , при цьому він не заперечував, що саме він перебував за кермом автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , крім того, ОСОБА_1 вказав, що не знав, що позбавлений водійських прав, інакше б за кермо не сів, їде продавати машину та готовий скористатись послугою тверезий водій та викликати іншого водія, який сяде за кермо транспортного засобу. ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння відмовився, що поза розумним сумнівом підтверджує скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи доводи апелянта щодо неправомірності зупинки транспортного засобу, суд апеляційної інстанції зазначає, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб зупинено у зв`язку з наявною інформацією про причетність його водія до вчинення правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не виявляв ознак наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Так, на 09:18:20-09:18:38 хв. відеозапису вбачається, що водія у ОСОБА_1 співробітником поліції виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та проведено огляд на місці, на що ОСОБА_1 погодився, а саме, перевірено реакцію зіниць очей на світло, які не реагують. Після чого, з 09:23:50 хв. по 09:23:50 хв. на пропозицію пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 надав чітку відмову.

Крім того, встановлення ознак сп`яніння у водіїв віднесене до дискреційних повноважень працівника поліції. Особиста суб`єктивна оцінка водієм свого стану не звільняє його ані від обов`язку виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, передбачену п. 2.5 ПДР України, ані від адміністративної відповідальності за невиконання такої вимоги.

Посилання апелянта на те, що відеозапис є недопустимим доказом у зв`язку з його неповнотою, суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відеозаписом зафіксований. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються. Недолік відеозапису у виді його небезперервності не є істотним, оскільки відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення. Отже, долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і у медичному закладі. Дані відеозапису з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було складено акт огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд оцінює критично у зв`язку з тим, що матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, а такий огляд може бути проведено тільки в медичному закладі, тому співробітниками поліції і не могло бути складено відповідного Акту, натомість на виконання вимог Інструкції поліцейським складено направлення на огляд водія транспортного засобу, у якому зазначено про виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя (а.с. 3).

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Торубарова А.В. - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 3 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниц