КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/178/2025 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника Чучковської О.В.

особи, стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Чучковської Ольги Вячеславівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 5 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 1 червня 2024 року серії ААД № 725594, 1 червня 2024 року о 13.20 год. у місті Києві на вулиці Юрія Іллєнка, буд. 54, керував транспортним засобом марки «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у кабінеті лікаря нарколога відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Чучковська О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.ст. 7, 9, 10, 11, 33, 251, 252, 256, 266, 268 КУпАП, Порядок направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 8, 9, 62 Конституції України, судову практику Європейського суду з прав людини, апелянт зазначає, що судом не були досліджені всі письмові докази та обставини справи, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Захисник звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 725594 від 1 червня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, а не у стані алкогольного сп`яніння, як-то визначено диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР. Тобто, як зазначає захисник, даний склад правопорушення не лише відсутній у діях ОСОБА_1 , а й вчинення ним такого правопорушення не доведено належними, достатніми та допустимими доказами. Окрім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження на місці зупинки та у кабінеті лікаря нарколога відмовився у встановленому законом порядку, а не «відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, на переконання захисника, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.5 ПДР, а тому його відповідальність за діяння, зазначене у протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, виключається.

Звертає захисник увагу і на те, що:

- у протоколі про адміністративне правопорушення від 1 червня 2024 року зазначений невірний час його складання, оскільки час складання протоколу зазначений - 14.17 год., у той час, як з відеозапису нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається зафіксований фактичний час 14год. 16 хв. 18 с., час закінчення складання протоколу - 14 год. 41 хв. 48 с.;

- у протоколі безпідставно зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук», оскільки з часу зупинення транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 1 червня 2024 року з 13 год. 12 хв. 45 с. (камера № 473595 00:10), по час повернення ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції з медичного закладу на місце зупинення транспортного засобу (за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 54) та після переміщення транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , у безпечне місце о 15 год. 18 хв. 20 с. (камера № 477746 15:18:20), у ОСОБА_1 були відсутні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- у протоколі зазначено про явні ознаки алкогольного сп`яніння, які, начебто, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 . Разом з тим, координація рухів ОСОБА_1 не була порушена, що підтверджується відеозаписом подій, а тремтіння пальців рух взагалі не спостерігається. На всі питання працівників поліції ОСОБА_1 відповідав чітко, зрозуміло, правильно, всі прохання працівників поліції ОСОБА_1 виконував одразу і правильно. Поведінка та розмова між самими працівниками поліції підтверджує, що фіксування у протоколі «явних ознак сп`яніння» є неаргументованими та явно безпідставними;

- зміст протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, оскільки в означеному протоколі зафіксована відмова від проходження на місці зупинки та у кабінеті лікаря нарколога у встановленому законом порядку, однак, не зазначено, від чого саме ОСОБА_1 відмовився. Тобто, ані протокол, ані будь-які інші письмові докази, а також відеозапис подій не містять даних про відмову ОСОБА_1 від проходження саме огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також захисник звертає увагу, що з відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що за першої вимоги ОСОБА_1 без жодних заперечень погодився пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду. Працівники патрульної поліції просили почекати 5 хв. (13 год. 20 хв. 12 с., камера № ). Однак, після очікування наряду, який прибув майже через 20 хв. - о 13 год. 37 хв. 43с. (камера 477746 25:18), ОСОБА_1 був вимушений відмовитися у зв`язку з тим, що відкриття захисної оболонки на тестері проводив працівник поліції незахищеними, брудними руками. У зв`язку з тим, що два працівники поліції своїми брудними руками доволі тривалий час мацали вже відкритий тестер з усіх боків (без використання стерильних гумових рукавичок) з метою його встановлення на апарат Драгер, який у подальшому надали ОСОБА_1 для поміщення його у свою ротову порожнину, через загрозу заразитися якоюсь інфекцією (кишкова паличка, стафілокок, синьо-гнійна паличка тощо) ОСОБА_1 відмовився від проведення поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Дану відмову ОСОБА_1 підтвердив також і у судовому засіданні. Після висловлення ОСОБА_1 відмови, особисто ОСОБА_1 попросив доставити його до медичного закладу з метою проведення відповідного огляду. Тобто, як зазначає захисник, в діях ОСОБА_1 спостерігається добросовісна поведінка.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду з метою перевірки виявлення стану алкогольного сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я, і його відмові не була зафіксована на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції. Працівниками поліції відмова від огляду була констатована зі слів лікаря, а не самого ОСОБА_1 , який наполягав на тому, що він себе погано почуває, що підтверджується відеозаписом. ОСОБА_1 неодноразово та наполегливо наголошував, що не відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікарем у медичному закладі, однак потребував, щоб йому була надана медична допомога через погане самопочуття та зауважив, що йому потрібний адвокат.

Звертає увагу захисник і на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом у Шевченківському районному суді в м. Києві, проте, протягом всього часу складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 такі права роз`яснені не були. Окрім того, як наголошує захисник, відповідно до даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не існує такої установи, як «Шевченківський районний суд в м. Києві».

Захисник зауважує, що, не зважаючи на своє погане самопочуття та відсутність адвоката, виключно після того, як ОСОБА_1 дізнався, що його водійське посвідчення йому не повернуть, він готовий був пройти огляд, проте, представник патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, зазначив, що «вже пізно, тимчасовий дозвіл вже виписаний».

Також апелянт зазначає про те, що працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відомості про таке направлення у змісті протоколу про адміністративне правопорушення відсутні. Дане направлення було оформлено працівником поліції безпосередньо у медичному закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», що є порушенням Інструкції, і в це направлення внесено відомості про серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, на час оформлення цього направлення ОСОБА_1 не висловлював відмови від бажання та проходження огляду лікарем, і протокол про адміністративне правопорушення на той час ще не складався.

Окрім цього, захисник вказує, що, як вбачається з письмових доказів, доданих під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, копії акту медичного огляду КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 002834 від 1 червня 2024 року, що складений о 17:20 год., та копії висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 5 червня 2024 року слідує, що у ОСОБА_1 1 червня 2024 року о 17.20 год. ознак сп`яніння не виявлено, що, у свою чергу, підтверджує той факт, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Захисник також вважає, що при накладенні на ОСОБА_1 стягнення оскаржуваною постановою судом першої інстанції залишено поза увагою положення ст. 33 КУпАП, оскільки судом проігноровано, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, а за місцем його проживання усних і письмових скарг від сусідів та мешканців на ОСОБА_1 не надходило, що підтверджується копією характеристики Житлово-експлуатаційної дільниці № 313 КП «КК з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 9 серпня 2024 року № 70.

Підсумовуючи, захисник зазначає, що у порушення низки правових норм, у тому числі положень ст. 280 КУпАП, Шевченківським районним судом міста Києва прийнято постанову від 5 серпня 2024 року без з`ясування обставин, які повинні бути з`ясовані перед визнанням особи винуватою у вчиненні правопорушення, як і залишено поза увагою суду істотні порушення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та порушення порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення лікаря ОСОБА_2 , працівника поліції Бугайчука В.В., дослідивши наявні у справі докази, а також додатково надані під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить такого висновку.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя у постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винуватості особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції послався на те, що в судовому засіданні встановлено, що дійсно 1 червня 2024 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 725594 від 1 червня 2024 року, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у кабінеті лікаря нарколога.

Суд дійшов висновку, що наявний у матеріалах справи відеозапис надає можливість судді повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд вказав, що особа, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чучковська О.В. не заперечують сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

У той же час, доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки він зберігався в неналежних умовах, не взяті до уваги, з огляду на те, що не обґрунтовано, які саме вимоги зберігання приладу не дотримано працівниками поліції. Також судом наголошено, що у лікаря нарколога ОСОБА_1 також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, аргументуючи це поганим самопочуттям.

Висновок № 002834, долучений ОСОБА_1 до матеріалів справи, згідно з даними якого огляд ОСОБА_1 проведений 1 червня 2024року о 17:20 год., не взятий судом до уваги, оскільки проведений з перевищенням встановленого законодавством терміну.

Також суд дійшов висновку, що інші доводи адвоката та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові на законну вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння.

Судом не встановлено істотних порушень норм КУпАП при складанні адміністративного протоколу, які могли б стати з підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як і переконливих доводів, які б безумовно спростовували факти зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення і могли б слугувати підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому судом визнано, що протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені у ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у судді відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, під час апеляційного розгляду захисник Чучковська О.В., підтримуючи доводи апеляційної скарги, зауважила, що у протоколі про адміністративне правопорушення чітко не зазначено, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а зазначені лише ознаки такого сп`яніння. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Коли працівники поліції з ОСОБА_1 приїхали до «Соціотерапії», у нього стався гіпертонічний криз, про що свідчить медична довідка, долучена до матеріалів справи. ОСОБА_1 просив лікарів та поліцейських надати йому медичну допомогу, казав, що у нього болить серце, проте такої допомоги йому не надали, а тому він вимушений був самостійно звернутись до лікаря, де йому поставили крапельницю, надали медпрепарати, а потім він повернувся до «Соціотерапії», щоб все таки пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, де здавав аналіз. Навіть у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначав, що він просив, щоб йому надали медичну допомогу. Як працівники поліції, так і лікарі «Соціотерапії», відмовились надавити йому цю медичну допомогу. У матеріалах справи наявні два диски, які є дублюючими між собою. Відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на відеозапису не зафіксовано. ОСОБА_1 просив допомогти йому, казав, що йому погано з серцем, проте, лікар вийшов з кабінету і сказав працівникам поліції, що він ( ОСОБА_1 ) відмовився, хоча насправді не відмовлявся, казав, що пройде тестування, просив надати йому медичну допомогу.

ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції пояснив, що з працівниками поліції поїхав до «Соціотерапії», де у подальшому і був складений протокол про адміністративне правопорушення. Після складання протоколу у нього вилучили водійські права. Він звернувся у клінічну лікарню № 4, де йому надали медичну допомогу, після чого він повернувся до «Соціотерапії», до того ж самого лікаря, щоб пройти медичний огляд. Окрім протоколу про адміністративне правопорушення у лікарні «Соціотерапія» більше нічого не підписував. Може помилятися, зазначив, що коли другий раз приїжджав до «Соціотерапії», то підписував якісь документи. Коли перший раз заходив в кабінет лікаря, то спілкувався з нею, казав, що погано себе почуває і потребує у наданні медичної допомоги. До лікарні самостійно звернувся близько 15 години, у матеріалах справи наявна медична довідка. Звернувся за медичною допомогою до лікарні № 4, яку найшов в мережі Інтернет, як найближчу до лікарні «Соціотерапія», яка територіально знаходиться у Святошинському районі міста Києва. Коли вдруге повернувся до лікарні «Соціотерапія», то лікар запитувала, чому вдруге до неї звертається, на що відповів, що бажає пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Лікар сказала, що він ( ОСОБА_1 ) вже приходив до неї з працівниками поліції, на що він підтвердив цю інформацію, зазначивши, що погано себе почував, тому не зміг пройти тест, у лікарні йому надали медичну допомогу, і він приїхав другий раз щоб здати тест.

Опитана в режимі відеоконференцзв`язку лікар-нарколог КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерпаія ОСОБА_3 пояснила, що має стаж роботи 26 років. Оскільки готувалась до судового засідання, то має на руках світлокопії документів стосовно ОСОБА_1 , якого оглядала ІНФОРМАЦІЯ_2 . У відділенні «Соціотерапія» ОСОБА_1 був двічі: перший раз о 14.05 год., другий раз - о 17.20 год. Відповідно до документів, 1 червня 2024 року о 14.05 год. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. Другий раз о 17.20 год. ОСОБА_1 скористався послугою самозвернення, звернувся самостійно, пройшов огляд, здав аналізи, було вимірювання апаратом «Драгер», заключний діагноз - тверезий. Підставу відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду о 14.05 год. не пам`ятає, оскільки завжди багато людей. Поліцейські завжди вмикають бодікамери і обстежуваний надає пояснення, чому він відмовляється від проходження медичного огляду. В реєстраційному журналі вказується, чи пройшла особа огляд, підписавши на це згоду, чи відмовилась. В цьому журналі також зазначається, хто доставив особу, місце проживання особи, її рік народження, що сталося («відмова»), номера бодікамер. Підстав відмови не пам`ятає, оскільки обстежуваних осіб завжди дуже багато, останній раз було 24 особи. Про те, чи були у ОСОБА_1 станом на 14.05 год. якісь зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, сказати не може, бо його не оглядала. Зазначила, що завжди пропонує людині проходження огляду, роз`яснює процедуру проходження такого огляду і людина приймає рішення самостійно: проходити чи ні. Відповідно до наявних записів, о 17.20 год. наявне у документах повідомлення, що вона давала ОСОБА_1 таблетку нітрогліцерин, у нього був великий тиск, він відмовився від швидкої медичної допомоги, яку пропонувала, і ОСОБА_1 повідомив, що він звертався до лікарні № 4, діагноз - гіпертонічний криз, надавали ліки, назву яких ОСОБА_1 не пам`ятав. Такий запис наявний у документах при другому огляді ОСОБА_1 , з його слів. Якщо при медичному огляді лікар виявляє в обстежуваної особи ознаки гіпертонічного кризу, то вона, як лікар, обов`язково викликає швидку медичну допомогу, і сама також надає медичну допомогу, використовуючи ті препарати, які є в наявності. Оскільки відділення діагностичне, то препаратів дуже мало, які б допомогли людині, а тому і викликається швидка медична допомога. Щодо першого відвідування ОСОБА_1 , то не пам`ятає і не може сказати щодо стану його здоров`я, оскільки ОСОБА_1 відмовився, і вона його не оглядала. Особа відмовилась підписувати інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики. Як зазначено у документах, гр-н ОСОБА_1 відмовився, а оскільки в документах не має відповідної графи, то його пояснень немає, такі пояснення надаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після опитування лікаря ОСОБА_1 зазначив, що відмовився від проходження огляду, оскільки було погане самопочуття, боліло серце. Про це говорив співробітникам поліції, а лікарю про це не говорив.

У суді апеляційної інстанції опитаний поліцейський взводу № 1 роти № 7 батальйону № 1 полку № 1 з (ОПБ) УПП у м. Києві ДПП капрал поліції Бугайчук В.В. пояснив, що прізвище « ОСОБА_4 » ні про що не каже. Наскільки пам`ятає, подія мала місце по вул. Юрія Іллєнка у м. Києві, і у нього (поліцейського) була денна зміна. У водія, згідно спільного наказу № 1452/735, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд, водій тричі відмовився на бодікамеру. Водію пропонувалось пройти огляд на місці або проїхати до лікаря для проходження огляду, водій відмовився, у зв`язку з чим відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху складений протокол про адміністративне правопорушення. Всіх подій не пам`ятає, але якщо возили до лікаря, значить це мало місце у дійсності. Відразу ОСОБА_1 не повідомляв про погане самопочуття, а вже у лікарні, то він (поліцейський) запитував у ОСОБА_1 , чи потрібна йому швидка медична допомога. Це озвучувалось як при лікарю, так і під відеозапис. Водій казав, що не потрібно викликати швидку медичну допомогу. Такі дії водія були розцінені, як відмова від проходження огляду. Водій казав, що буде проходити огляд, потім - не буде, то їдемо, то не їдемо, пам`ятає, що у лікаря водій відмовився. Навіть лікар пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд або буде відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водій був попереджений, що відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху у такому разі буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130.

Після опитування працівника поліції, лікар ОСОБА_5 додала, що в медичних документах наявне направлення від 1 червня 2024 року, 14 год., а також зберігається згода, яку ОСОБА_1 відмовився підписувати, що і зазначено у цій згоді лікарем. Направлення працівниками поліції оформлювалось не в її присутності, працівники поліції надали вже оформлене направлення. Можливо, вона і допомагала в оформленні направлення, оскільки поліцейських не обучають, як правильно оформлювати направлення, і вони іноді запитують щодо правильності його заповнення. Припускає, що направлення могло бути виписано і в кабінеті лікаря, проте вона (лікар) не контролює дії поліцейських і не слідкує, що вони роблять. Може ОСОБА_1 і казав, що погано себе почуває, проте в кабінеті були ще люди, вона могла щось і відповісти ОСОБА_1 .

Після пояснень лікаря та поліцейського ОСОБА_1 Є.В. додатково зазначив, що казав поліцейським, що потребує медичної допомоги, про що вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, проте ніхто не пропонував викликати швидку допомогу. Після того, як привезли прилад «Драгер», він наполягав на проходженні огляду саме у лікаря-нарколога. По дорозі до лікарні казав поліцейським, що починає нервувати, а тому погано почуває. У лікарні «Соціотерапія» по вул. Відпочинку, 18, в кабінеті у лікаря ОСОБА_5 озвучував, що погано себе почуває, просив поліцейських викликати швидку медичну допомогу. Коли стояв в коридорі, поліцейські ходили, посміхались, і разів вісім перепитали, чи стало йому краще, на що він казав, що погано себе почуває, та просив викликати швидку медичну допомогу. Все це відбувалось при відчинених дверях в кабінет лікаря. У такий ситуації вперше і не зовсім розумів, як потрібно діяти відповідно до чинного законодавства. Лікар казала, що якщо він погано себе почуває, то здоров`я важніше, треба їхати в лікарню, а потім вже проходити огляд.

Поліцейський згадав, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу спочатку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вони (поліцейські) зателефонували іншому патрульному екіпажу, оскільки у них не було приладу «Драгер». Поки під`їхав інший екіпаж поліції, до ОСОБА_1 приїхав його друг. Водію були озвучені ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у нього, і водій спочатку погоджувався пройти такий огляд та сказав, що буде продуватися у прилад «Драгер». В час, коли везли «Драгер», ОСОБА_1 поспілкувався зі своїм другом, який, начебто, почав його відмовляти, і на повторне запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, останній відповів вже відмовою, зазначивши, що не буде проходити. Всі події фіксувались на бодікамеру, з яких чітко вбачається, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ще біля автомобіля, пропонувалось викликати швидку, на що він відмовився. В лікарні теж декілька разів запитували про швидку, водій казав «так-ні-так-ні». В кабінеті у лікаря він (поліцейський) запитував, чи потрібна водію швидка медична допомога, оскільки водій себе погано почуває, на що отримав відповідь, що не потрібна.

На запит Київського апеляційного суду з УПП у м. Києві витребуваний диск відеозапису досліджуваних подій за участю ОСОБА_1 , оскільки наявні в матеріалах справи DVD-диски (ас. 6) з технічних причин не виявилось за можливе відтворити з огляду на їх пошкодження.

Відеозапис розпочинається 1 червня 2024 року о 13:12:45, на якому зафіксовано, що працівник поліції підходить до припаркованого автомобіля червоного кольору, біля якого знаходиться водій. На вимогу працівника поліції водій пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Поліцейський повідомив, що водій - ОСОБА_1 перетнув суцільну горизонтальну лінію на дорозі, яка розділяє транспортні потоки, і за дане правопорушення передбачений вид стягнення у виді штрафу, в сумі 340 грн. Підійшов водій іншого транспортного засобу і сказав, що водій ( ОСОБА_1 ) створив аварійну ситуацію, внаслідок чого його дружина вдарилась головою. Працівник поліції повідомив, що на водія буде винесена постанова, поліцейський все бачив. Водій іншого автомобіля наполягав, щоб на водія ( ОСОБА_1 ) була винесена постанова про створення аварійної ситуації на дорозі, на що поліцейський сказав, що, якщо потрібно, то вони складуть. ОСОБА_1 повідомив місце проживання. Поліцейський вголос зачитав положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. На запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, останній відповів, що не вживав, як і не вживав заборонені засоби, у тому числі, амфетамін. На запитання, чи пройде ОСОБА_1 тест, водій ствердно відповів. Поліцейський надав ОСОБА_1 постанову про накладення штрафу в сумі 340 грн., ОСОБА_1 розписався у відповідних місцях. Поліцейський сказав, що бачить, що водій трохи знервований, на що ОСОБА_1 відповів, що із-за ситуації, яку, як зауважив поліцейський, створена самим ОСОБА_1 . На вимогу поліцейських ОСОБА_1 дихнув, після чого поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та сказав трохи зачекати, поки привезуть прилад. У розмові між собою один поліцейський іншому повідомив, що від водія відчутний запах алкоголю. Водій попереджений, що відсторонений від права керування транспортним засобом. Приїхав інший екіпаж патрульної поліції, який привіз прилад «Драгер». Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 в руки надали трубочку, щоб той пересвідчився у її цілісності. Поліцейський мав намір зняти целофан з трубочки, проте, інший поліцейський запропонував віддати трубочку в руки ОСОБА_1 , щоб у того не виникало будь-яких питань. ОСОБА_1 самостійно її розпакував, а один з поліцейських намагався вставити трубочку у прилад. Оскільки він не зміг вставити трубочку, другий поліцейський допомагає першому вставити трубочку у прилад. При цьому поліцейські, намагаючись вставити трубочку, мацають її по всій довжині руками. У цей час приїхав, як у подальшому з`ясувалось, друг ОСОБА_1 , який запитав у ОСОБА_1 : «Навіщо ти будеш дути? Поїдь собі спокійно. Хай покатаються хлопці, виконують свою роботу..якщо така принципова позиція». Поліцейський зауважив, що це не принципова позиція, а так законодавство вимагає. Друг ОСОБА_1 сказав, що: дуже добре знає законодавство, знає, про що говорять поліцейські, що ОСОБА_1 був на чергуванні, у такій же структурі працює, і, якщо виписали протокол за порушення ПДР, то які зараз можуть бути до ОСОБА_1 претензії. Друг запитав, чи можна прямо зараз поїхати у лікарню, на що поліцейський відповів, що якщо водій відмовляється на місці, то його можуть відвезти до лікарні. У цей момент на відео зафіксовано, що поліцейський вставив трубочку у прилад. Після цього поліцейський намагається розказати ОСОБА_1 процедуру проходження огляду за допомогою приладу «Драгер». Друг ОСОБА_1 запитує у поліцейського, чи можна ОСОБА_1 завезти зараз в лікарню. Один з поліцейських розповідає ОСОБА_1 процедуру проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» інший каже, що, якщо ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на місці, то можуть відвезти в лікарню. Друг ОСОБА_1 відвів останнього у сторону для спілкування. На заперечення поліцейських, ОСОБА_1 каже про те, що хай йому нададуть консультацію. Друг ОСОБА_1 говорить поліцейським, що не довіряє цьому приладу. Поліцейський показав, що прилад показує пробний забір - 0 проміле алкоголю. ОСОБА_1 з другом відійшли у сторону, поспілкувались, а коли повернулись, то спочатку друг ОСОБА_1 сказав, що відмовляються, а потім і ОСОБА_1 озвучив, що відмовляється проходити тест на «Драгері» на місці і бажає пройти тест у медичному закладі. О 14 год. під`їхали до лікарні, зайшли у приміщення лікарні. В кабінеті у лікаря знаходився інший екіпаж патрульної поліції з іншою обстежуваною особою. Один з поліцейських вийшов на вулицю до службового автомобіля, щоб взяти акт огляду, до нього підійшов друг ОСОБА_1 , щось запитав, на що поліцейський попередив, що все фіксується на бодікамеру згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Друг запитував, чи задокументовано порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, чи надавав ОСОБА_1 свої документи, чи чув поліцейський запах алкоголю від ОСОБА_1 . Поліцейський відповів на всі питання, у тому числі, що чув запах від ОСОБА_1 . Поліцейський повернувся у приміщення лікарні, де його напарник повідомив, що ОСОБА_1 вже не хоче проходити огляд. Лікар запитала, чи буде особа проходити огляд, згодна-не згодна. Поліцейський повідомив, що водій десь там ходить, розмовляє по телефону, на що лікар відповіла: «Тоді оформлюйте відмову, не хоче - не проходить». Поліцейський запитав, чи буде водій проходити огляд чи не буде, на що ОСОБА_1 сказав, що погано себе почуває, щоб йому викликали швидку допомогу. Поліцейський зауважив, що ОСОБА_1 ходить, розмовляє по телефону, а тому може самостійно викликати. Повернувшись в кабінет лікаря, ОСОБА_1 лікарю повідомив, що погано себе почуває, не буде здавати тест. Поліцейський повідомив, що така поведінка ОСОБА_1 буде розцінена, як відмова від проходження огляду. Лікар озвучила, що на даний час ОСОБА_1 відмовляється, на що поліцейський сказав, що у такому разі вони будуть складати відповідні документи. Лікар попросила ОСОБА_1 назватися та пред`явити відповідні документи, а поліцейських - назвати номера бодікамер. У розмові з поліцейськими, лікар сказала, щоб ОСОБА_1 у такій ситуації викликав, кого хоче. Попросила поліцейський виписати направлення, оскільки така ситуація сталася у закладі охорони здоров`я. У дверях кабінету з`явився ОСОБА_1 , поліцейський запитав, чи краще стало йому, ОСОБА_1 пожав плечима, поліцейський порадив йому присісти на стільчик. На запитання ОСОБА_1 , скільки займе процедура, лікар відповіла: «А вже всьо». На запитання, чи викликав ОСОБА_1 собі швидку, останній відповів, що ні. Поліцейський запитав, що тоді чекає ОСОБА_1 , і якщо йому погано, то хай викликає. ОСОБА_1 намагався кудись піти, проте поліцейський сказав очікувати на місці. На запитання поліцейського, ОСОБА_1 повідомив місце свого проживання. На запитання поліцейського, чи краще стало ОСОБА_1 , останній відповів, що ні. На запитання ОСОБА_1 , чи можна скористатись юридичною допомогою чи це є проблематично, поліцейський повідомив, що якщо у ОСОБА_1 є знайомий юрист, то той може йому зателефонувати. Інший поліцейський в кабінеті лікаря оформлював направлення. Лікар поінформувала, що при відмові особи на дорозі, то направлення підкріплюється до протоколу, а якщо відмова відбувається у лікарні, то направлення передається лікарю. Будучи в коридорі лікарні, ОСОБА_1 хотів вийти на вулицю, проте працівник поліції попросив бути на місці, присісти на стілець і очікувати, поки складеться протокол за ч. 1 ст. 130. Інший поліцейський озвучив ОСОБА_1 , що він декілька разів попереджував останнього, що за відмову від огляду також передбачена відповідальність; що ОСОБА_1 в змозі самостійно викликати швидку, проте, її не викликав, ходить по коридору. Як пояснив поліцейський, лікар також про це повідомляла. На запитання ОСОБА_1 , чи може він скористатись юридичною допомогою, поліцейський сказав: «Користуйтесь, я вам не забороняю нею користуватись. Я не зобов`язаний вам її надавати». Інший поліцейський озвучив, що ОСОБА_1 може користуватись юридичною допомогою, викликати на місце тощо. ОСОБА_1 сказав, що хоче, щоб поліцейський цим зайнявся, на що отримав відповідь від поліцейського, що цим має займатись саме ОСОБА_1 , це його ( ОСОБА_1 ) право, а не обов`язок поліцейського. В коридорі лікарні поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення та виписаний тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом до рішення суду. У цей момент прийшов друг ОСОБА_1 , став запитувати, де посвідчення водія ОСОБА_1 , на якій підставі воно вилучено, на що отримав відповідь від поліцейських, що вони лише складають протокол, рішення приймає суд, а посвідчення водія вилучається згідно з Інструкцією, взамін якому видається тимчасовий дозвіл на право керування, який діє три місяці. У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виклав свої письмові пояснення. Поліцейський після складання протоколу оголосив його ОСОБА_1 вголос, а також положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 зауважив, що просив надали юридичну допомогу, на що отримав відповідь від поліцейського, що він не зобов`язаний її надавати. ОСОБА_1 розписався у протоколі у запропонованих графах. По дорозі на місце зупинки транспортного засобу у службовому автомобілі поліцейський попередив ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом, з урахуванням і того, що ОСОБА_1 казав, що погано себе почуває. ОСОБА_1 був доставлений на місце зупинки транспортного засобу. Надалі поліцейські допомогли ОСОБА_1 відштовхнути автомобіль у безпечне місце, оскільки в автомобілі сів акумулятор.

Інший відеозапис, наявний на даному DVD-диску, відтворює ту ж хронологію подій за участю ОСОБА_1 , зафіксовану з бодікамери іншого працівника поліції.

Після дослідження відеозапису ОСОБА_1 пояснив, що самостійно не викликав швидку медичну допомогу, бо не знав, як діяти у такій ситуації. По телефону спілкувався з сімейним лікарем, який радив або купити якісь ліки, або їхати у лікарню. Після відвідування лікарні № 4, він самостійно повернувся до «Соціотерапії» до того ж лікаря, і за результатами медичного огляду він у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Коли приїхав до «Соціотерапії» з працівниками поліції, то не знав, що лікар цього медичного закладу теж може надати медичну допомогу. Лікар, відповідно до її пояснень, тільки пригадала, що він ( ОСОБА_1 ) був у неї з працівниками поліції. При другому відвідуванні «Соціотерапії» здавав аналіз сечі та пройшов тестування за допомогою приладу «Драгер». До лікарні № 4 їздив зі своїм товаришем, який зафіксований на відеозапису.

Захисник просила звернути увагу, що, якби ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то аналіз сечі, який ОСОБА_1 здавав, коли вдруге приїхав до «Соціотерапії», показав би вміст алкоголю. Вважає, що у даному випадку ОСОБА_1 не порушував приписи п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а в лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_1 було погано, а тому за станом здоров`я не міг пройти огляд. Можливий інфаркт чи інсульт не стоїть того, щоб довести, що він на той момент був тверезий. Просить звернути увагу, що на час досліджуваних подій ОСОБА_1 перебував на випробувальному терміну по місцю майбутньої роботи, був після добового чергування. Наразі офіційно прийнятий на роботу.

Під час апеляційного розгляду також повторно досліджені наявні у справі письмові докази, а саме:

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за змістом якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.5.1 ПДР України, оскільки здійснив перетин двох суцільних ліній, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (ас. 4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 1 червня 2024 року, за змістом якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук (ас. 3);

- протокол про адміністративне правопорушення від 1 червня 2024 року серії ААД № 725594, за змістом якого 1 червня 2024 року о 13.20 год. у місті Києві на вулиці Юрія Іллєнка, буд. 54, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у кабінеті лікаря нарколога відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- копія висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 5 червня 2024 року, за змістом якого на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному о 17.20 год. 1 червня 2024 року, ОСОБА_1 в порядку самозвернення не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, копія результату тестування на «Драгері» - 0,00 проміле (ас. 12, 13);

- копія довідки № 715 КНП «Київська міська клінічна лікарня № 4» від 1 червня 2024 року, за змістом якої ОСОБА_1 звернувся до приймального відділення з приводу вираженого головного болю, підняття тиску, слабкість, нудоту. Надано медичну допомогу з зазначенням процедур. Діагноз: неускладнений гіпертонічний криз, рекомендоване лікування (ас. 14);

- копія Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному о 17.20 год. 1 червня 2024 року, за змістом якого у ОСОБА_1 встановлений підвищений тиск, видана пігулка нітрогліцерину, відмова від ШМД, за виключенням пальце-носової спроби з корекцією та тремтіння пальців рук, будь-яких інших порушень не встановлено; зазначено, що зі слів був в лікарні № 4 Солом`янського району - гіпертонічний криз, надавали ліки, назву не пам`ятає, запаху алкоголю з рота немає, результат тесту на «Драгері» - 0,00 проміле, висновок та діагноз за результатами огляду - тверезий; відібрано біологічне середовище - сеча, результат лабораторних досліджень, проведених 3 червня 2024 року, - тверезий (ас. 104-105);

- довідка з Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві від 22 січня 2025 року, за змістом якої з 28 травня по 10 червня 2024 року ОСОБА_1 проходив стажування, з 11 червня 2024 року включений до списків особового складу.

Оцінюючи та аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

З сукупності наявних у справі доказів беззаперечно встановлено, що 1 червня 2024 року ОСОБА_1 , який у місті Києві на вулиці Юрія Іллєнка, буд. 54, керував транспортним засобом марки «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України, що не заперечувалось і стороною захисту.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції в останнього виявлені ознаками алкогольного сп`яніння, які не зафіксовані відеозаписом, проте, вказані в Акті огляду та Направленні ОСОБА_1 для проведення медичного огляду, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук.

На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 спочатку погодився, проте, у подальшому, коли з`явився його знайомий, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, вказавши, що буде проходити такий огляд у медичному закладі.

При цьому апеляційний суд вважає небезпідставними доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції при встановленні трубочки до приладу «Драгер» порушені гігієнічні та санітарні умови, оскільки відеозаписом зафіксовано, як протягом нетривалого часу два працівника поліції, намагаючись встановити трубочку у прилад, робили це без засобів захисту рук, обмацавши трубочку по всій довжині.

Окрім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що, перебуваючи у лікарні, ОСОБА_1 повідомив про погіршення стану здоров`я та попросив надати йому медичну допомогу. Однак, йому було озвучено, щоб він сам викликав собі швидку медичну допомогу. На запитання, чи буде він проходити огляд, ОСОБА_1 спочатку відповів відмовою, пояснюючи поганим самопочуття, а у подальшому, ще до складання матеріалів, у т.ч. протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції, ОСОБА_1 звернувся до лікаря з питання щодо тривалості процедури огляду, на що йому було повідомлено, що вже все. Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 до складання щодо нього протоколу про адмінправопорушення не висловлював категоричної відмови від проходження огляду на стан алкогольного спьяніння, за встановлених обставин висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, спростовується наявними у справі доказами.

Працівниками поліції щодо ОСОБА_1 складені матеріали про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у т.ч. протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 власноручно написав, що вимагав надати йому правову допомогу, а також надання швидкої медичної допомоги у зв`язку з погіршенням самопочуття, проте, поліцейські йому відмовили.

Щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , то такі обставини підтверджуються як даними довідки з лікарні № 4, так і даними Акту огляду, проведеного у КМНКЛ «Соціотерапія» у цей же день за часом пізніше.

Водночас, хоча суд апеляційної інстанції і погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 17.20 год. 1 червня 2024 року, та висновок від цього ж числа, за змістом яких ОСОБА_1 - тверезий, оскільки вони отримання з порушенням ч. 5 ст. 266 КУпАП, проте, як обґрунтовано вказав захисник, свідчить про добросовісну поведінку ОСОБА_1 на підтвердження обставин того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини залишилися поза увагою судді місцевого суду, у тому числі й те, що відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП про порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, не знайшли свого підтвердження наявними у справі доказами, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддею місцевого суду не в повному обсязі дотримано вимоги, передбачені ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних, достатніх та допустимих доказів, суддя дійшов передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Враховуючи, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги, як-то, справа розглянута судом, який не створений у визначеному законом порядку; що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження на місці зупинки та у кабінеті лікаря нарколога відмовився у встановленому законом порядку, хоча порядок відмови не встановлювався законом; що у протоколі про адміністративне правопорушення від 1 червня 2024 року зазначений невірний час його складання; що ОСОБА_1 не були роз`яснені права; що з порушенням вимог чинного законодавства складено направлення на огляд, а відомості про таке направлення у змісті протоколу про адміністративне правопорушення відсутні, є непереконливими та не можуть бути взяті до уваги.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Чучковської Ольги Вячеславівни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 5 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 725594 від 1 червня 2024 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва