Дата документу 31.03.2025Справа № 554/4232/25
Провадження № 3/554/722/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2025 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 31.03.2025 р. адміністративні матеріали про адміністративні правопорушення №554/4232/25 (провадження №3/554/722/2025), №554/4235/25 (провадження №3/554/723/2025), у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, об`єднано в одне провадження, присвоєно їм єдиний номер справи №554/4232/25 (провадження №3/554/722/2025).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №323636 від 25.03.2025 р. ОСОБА_1 25.03.2025 р. о 09 год. 17 хв. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме, відбирав ключі від кімнати, словесно погрожував, штовхав, чим завдав психічних страждань, завдав шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілої. Вчинив економічне, фізичне та психологічне домашнє насильство.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №323637 від 25.03.2025 р. ОСОБА_1 25.03.2025 р. о 09 год. 17 хв. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме, відбирав ключі від кімнати, словесно погрожував, штовхав, чим завдав психічних страждань, завдав шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілої. Вчинив економічне, фізичне та психологічне домашнє насильство.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно неповнолітньої особи.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, та пояснив, що 25.03.2025 р. відбувся конфлікт з колишньою дружиною, з якою він проживає після розлучення в одній квартирі разом із їх спільною донькою. Того дня ОСОБА_1 забрав у своєї дружини ключі від її особистої кімнати, на що ОСОБА_2 забрала у ОСОБА_1 телефон, після чого почалася сварка та штовханина. Всі ці дії відбувалися в присутності їх доньки ОСОБА_3 .

Суд вивчив письмової докази, додані до протоколу, з яких встановив наступне.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №323636 від 25.03.2025 р., серії ВАД №323637 від 25.03.2025 р., терміново заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №171387 від 25.03.2025. встановлено, що ОСОБА_1 25.03.2025 р. вчинив сварку, почав ображати свою колишню дружину та висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, в присутності неповнолітньої доньки.

ОСОБА_2 пояснила, що хоча і розлучена з ОСОБА_1 , але проживає в одній квартирі разом з колишнім чоловіком та їх спільної донькою. На всі пропозиції ОСОБА_2 врегулювати конфлікт мирним шляхом умови спільного проживання вона отримує агресивну відповідь від ОСОБА_1 25.03.2025 р. колишній чоловік забрав ключі від кімнати у ОСОБА_2 , погрожував їй та їх доньці, робив безлад у кімнаті.

ОСОБА_3 зазначила, що прокинулася від того, що з сусідньої кімнати почула крики. Сварки в родині дуже часто, батько неодноразово вчиняв відносно матері психологічне та фізичне насильство. Зайшовши в кімнату побачила як батько насильно забирає ключі у її матері, кричить, та погрожує їй. ОСОБА_3 намагалася якимсь чином врегулювати конфлікт, але не вийшло, тому у неї відбулася штовханина з батьком.

При оцінці ризиків вчинення домашнього насильства за поясненнями постраждалих осіб, поліцейським при заповнені відповідної Форми зазначено, що кривдник погрожував вбити постраждалу особу або дітей, постраждала особа допускає, що кривдник може спробувати вбити її або дітей, кривдник має зброю та/або може її легко дістати та застосувати, кривдник нападав на постраждалу особу або дітей за межами домашнього середовища, кривдник утримував постраждалу особу або дітей проти її волі в певному місці або будь-яким іншим чином обмежував свободу, у тому числі свободу спілкування, кривдник зловживає алкогольними напоями, поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та дітей, постраждала особа та діти є економічно залежними від кривдника, кривдник раніше вчиняв щодо постраждалої особи дії фізичного, економічного, психологічного насильства, кривдник виганяв постраждалу особу або дітей з місця проживання, погрожував такими діями.

Всі докази, надані суду, у своїй сукупності свідчать про той факт, що дії ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства носять такий характер, що створюють у потерпілої ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 стан напруги, нервозності, необхідності вжиття заходів до самозахисту чи інших заходів самозбереження, у тому числі, емоційного здоров`я.

У аб`юзивних стосунках часто спостерігається цикл насильства, протягом якого чергуються зростання напруги, вчинення насильства та період примирення і спокою. Потерпілі можуть бути втягнуті в пастку цього циклу ізоляцією для сприяння насильству, насильницькою владою та контролем, травматичною прив`язаністю до кривдників, суспільним схваленням насильства, нестачею фінансових ресурсів, страхом (залякуванням), соромом (звинуваченням жертви) та прагненням захистити дітей.

Кривдники чинять домашнє насильство, коли вірять, що насильство є дозволеним, прийнятним, узаконеним чи про нього не буде повідомлено. Такі уявлення спричинюють між поколінні цикли насильства серед дітей чи інших людей, котрі відчувають, що таке насильство є прийнятним, виправданим і на нього дивляться крізь пальці. Багато людей не усвідомлюють себе як кривдників чи жертв, розглядаючи свої досвіди насильства як «сімейні конфлікти, що вийшли з-під контролю».

Наслідки домашнього насильства для потерпілих варіюються від фізичної інвалідизації, хронічних проблем зі здоров`ям, важких психічних порушень до фінансової скрути та нездатності будувати здорові стосунки. Діти, що живуть у домівках з насильством, з раннього віку виявляють психологічні проблеми, такі як ухильність надчутливість до загроз, неконтрольована агресія, що призводять до вторинної травматизації.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Суд, вивчивши та оцінивши всі надані суду докази, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, доведена повністю.

Той факт, що потерпіла ОСОБА_2 просить не притягати до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не може бути підставою для звільнення останнього від відповідальності, враховуючи суспільно небезпечний характер його дій, а також той факт, що потерпілою від домашнього насильства визнана не тільки ОСОБА_2 , а й неповнолітня дитина ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284, 307, 308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягувач: УПП в Полтавській області ДПП (Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в.).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я. М. Горбунова