Справа № 132/402/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., при секретарях судового засідання РИБАК І.Ю., СЛОБОДЯНЮК І.Д., за участі: захисника ОСОБА_1 адвоката ДОВГАЛЮК Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, матеріал, який надійшов з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП документально не підтверджений, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 січня 2025 року о 14год.13хв. рухаючись по автодорозі М-21 сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 260км., керуючи транспортним засобом марки (моделі) «BMW X7», номерний знак « НОМЕР_1 », не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору, та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився, залучив до розгляду справи у якості свого захисника адвоката Довгалюк Лесю Іванівну (ордер на надання правничої допомоги серії АВ № 1185631, виданий 25.02.2025 року на підставі договору про надання правничої допомоги № 20 від 24.02.2025 року), яка в судовому засіданні просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки він останнє не вчиняв.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків:

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 235061 від 31.01.2025 року слідує, що ОСОБА_1 31 січня 2025 року о 14год.13хв. рухаючись по автодорозі М-21 сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 260км., керуючи транспортним засобом марки (моделі) «BMW X7», номерний знак « НОМЕР_1 », не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору, та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).

Диспозицією частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за серією ЕПР1 № 235061 від 31.01.2025 року;

рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Бондаря М.С. від 31.01.2025 року, в якому зафіксовані обставини невиконання водієм ОСОБА_1 вимог про зупинку транспортного засобу;

відомостями з адміністративної практики щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що мало місце 31.01.2025 року (постанова серії ЕНА № 3976562 від 31.01.2025 року);

відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції, на яких зафіксований факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог про зупинку транспортного засобу.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №235061 від 31.01.2025 року, ОСОБА_1 31 січня 2025 року о 14год.13хв. рухаючись по автодорозі М-21 сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 260км., керуючи транспортним засобом марки (моделі) «BMW X7», номерний знак « НОМЕР_1 », не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору, та спеціального звукового сигналу.

Обставини, які викладені у протоколі підтверджуються наступними доказами:

рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Бондаря М.С. від 31.01.2025 року, згідно якого, 31.01.2025 року близько 14год.05хв. працівниками орану Національної поліції у складі екіпажу «Юнкер-305», через радіоефір, було отримано орієнтування на транспортний засіб марки (моделі) «BMW X7», номерний знак « НОМЕР_1 », водій якого порушив вимоги п.12.4 ПДР України. Вирушивши за орієнтуванням, було виявлено вказаний транспортний засіб, якому за допомогою ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору, а також спеціального звукового сигналу, був поданий сигнал про його зупинку, проте останній не реагував, та продовжував свій рух. Шляхом переслідування та блокування, зазначений транспортний засіб був зупинений, та на водія ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст.122-2 КУпАП, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП;

відомостями з адміністративної практики щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (постанова серії ЕНА № 3976562 від 31.01.2025 року), згідно яких, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за порушення вимог п.12.4 ПДР України, за перевищення ним встановленого обмеження швидкості руху, що мало місце 31.01.2025 року на автодорозі М-21, 243км.;

безперервними відеозаписами, які велися на нагрудні бодікамери (відеореєстратори) працівників органу Національної поліції, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду цієї справи, на яких чітко зафіксований факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог про зупинку транспортного засобу. На даних записах зафіксований як момент переслідування уповноваженими працівниками органу Національної поліції транспортного засобу марки (моделі) «BMW X7», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_1 , так і блокування його руху та примусового зупинення. Також чітко зафіксовано як водій ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками органу Національної поліції, підтверджує, що після зупинення його транспортного засобу за перевищення встановлений обмежень швидкості руху, не дочекавшись складення відповідної постанови, самовільно залишив місце вчинення цього адміністративного правопорушення, після чого його почав переслідувати патрульний автомобіль поліції, який подавав вимогу про зупинку транспортного засобу, яку він не виконав.

Так, на відеозаписі з ID-реєстратора 476122 (нагрудна бодікамера поліцейського ОСОБА_3 ) на фрагменті, на якому в автоматичному режимі відтворені дата та час: 31.01.2025 року 14год.29хв.34сек. 14год.29хв.40сек., зафіксовано, як водій ОСОБА_1 зазначає наступне «Я зараз так само поїду як і минулий раз, бо у Вас немає права мене затримувати»; 14год.32хв.10сек. 14год.32хв.30сек. на питання працівника поліції чи зупиняли його за адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначає «Я там зупинився, але мене зупинили з порушенням і створенням небезпечної обстановки, так як Ви зараз створюєте». Також на відео зафіксовано (14год.39хв.47сек. 14год.39хв.55сек.) слова пасажира зупиненого транспортного засобу, який зазначає «Якщо б Ви спинили там де треба, ми б зупинилися одразу». Аналогічне зафіксовано і на відеозапис з ID-реєстратора 476120 (нагрудна бодікамера поліцейського Мацюк І.О.), де міститься розмова між ОСОБА_1 та поліцейською Мацюк І.О., в ході якої ОСОБА_1 підтверджує, що самовільно залишив місце вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та вподальшому не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу (14год.20хв.43сек. 14год.21хв.32сек.).

Суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог про зупинку транспортного засобу, знайшов своє підтвердження та повністю доведений поза розумним сумнівом в ході даного судового розгляду, а його дії за ч.1 ст.122-2 КУпАП правильно кваліфіковано.

Твердження (доводи) захисника ОСОБА_1 адвоката Довгалюк Л.І. про те, що її підзахисний не вчиняв дане адміністративне правопорушення, а наявні докази не містять підтвердження того, що саме за легковим автомобілем ОСОБА_1 , здійснювалось переслідування та саме йому подавався відповідний наказ про зупинку, спростовуються матеріалами справи, а саме рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Бондаря М.С. від 31.01.2025 року; витягом з адміністративної практики із відомостями щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (постанова серії ЕНА № 3976562 від 31.01.2025 року); безперервними відеозаписами, які велися на нагрудні бодікамери (відеореєстратори) працівників органу Національної поліції.

Суд звертає увагу на те, що особисто водій ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками органу Національної поліції, що зафіксовано на відеозаписах з нагрудних бодікамер (відеореєстраторів), зазначав, що після зупинення його транспортного засобу за перевищення встановлений обмежень швидкості руху, не дочекавшись складення відповідної постанови, самовільно залишив місце вчинення цього адміністративного правопорушення, після чого його почав переслідувати патрульний автомобіль поліції, який подавав вимогу про зупинку транспортного засобу, яку він не виконав.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він покинув місце вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, оскільки намагався зупинитися з дотриманням вимог ПДР України, судом не приймаються та відхиляються, оскільки він з місця вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (243км. автодороги М-21) до місця зупинки транспортного засобу (260км. автодороги М-21) проїхав понад 15км., що не може свідчити про те, що він намагався зупинитися з дотриманням вимог ПДР України.

Допушена працівником органу Національної поліції технічна помилка (описка) в зазначенні часу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, яка зафіксована у даних адміністративної практики, не впливає на висновки суду, які наведені вище.

Згідно з положеннями статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За нормами статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

Пунктом 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

З урахуванням вищенаведеного, водій ОСОБА_1 зобов`язаний був неухильно виконати вимогу поліцейського та зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, як це визначено законом, проте дану вимогу не виконав, про прослідковується з досліджених відеозаписів з нагрудних бодікамер (відеореєстраторів).

Статтею 60 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази.

Особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисником не доведено, що вимога поліцейського про зупинку транспортного засобу, була явно злочинною.

Невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17).

Отже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається. Правопорушник володіє правом оскаржувати незаконні, на його думку, дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав та свідчить виключно про зухвале нехтування громадянином встановленого законодавством порядку.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надано.

З урахуванням наведеного, клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За положеннями статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Санкція частини 1 статті 122-2 КУпАП (в редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення) передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до положень статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Призначаючи адміністративне стягнення в даній справі, суд враховує конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість та достатність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Дане стягнення на думку суду буде необхідним та достатнім для його виховання, попередження вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

З урахуванням цього, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 122-2, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153грн.00коп. в дохід держави на рахунок на рахунок (IBAN) UA0002001, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300, (ЄДРПОУ) 37979858, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605грн.60коп. на номер рахунку (IBAN) UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя