ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/458/25 Справа № 212/9969/24 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності Щербаня В.С.,

апеляційну скаргу захисника Щербаня В.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року встановлено, що 1 жовтня 2024 року об 2-02 год. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Geely Emgrand 7» н. з. НОМЕР_2 по вул. Об`їзна дорога біля електроопори 13 у Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним оглядом ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager 6820», який показав наявність алкоголю 1,28 проміле у повітрі, що видихала ОСОБА_1 , що підтверджується тестом № 1187, та було зафіксовано на нагрудні камери поліцейських № 475746, 475730, відео реєстратор Хіаомі, чим порушила вимоги п. 2.9 (А) ПДР.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Щербань В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу по справі № 212/9969/24 винесена з порушення матеріального та процесуального права. зазначає, що при винесенні постанови судом було порушено ст. 62 Конституції України, ст. 251 КУпАП. Усі обґрунтування не підтверджуються матеріалами справи.

Зазначає, що поліцейськими при проведенні огляду на стан сп`яніння було грубо порушено ст. 266 КУпАП, а саме порядок проведення огляду. ОСОБА_1 була не згодна з результатами огляду та заперечувала результати огляду, що підтверджується відеозаписами які містяться в матеріалах справи.

Звертає увагу, що поліцейський не запропонував ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, навпаки неодноразова відмовляв їй у проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі при заперечені нею результатів огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Наполягає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з порушенням ст. 266 КУпАП.

Зауважує, що на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, не дотримано безперервність відеозаписів, а також відсутній значний проміжок часу.

Стверджує, що поліцейські не роз`яснювали права, передбачені ст. 268 КУпАП та, найголовніше, ст. 63 Конституції України до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В зв`язку із тим, що норми КУпАП є недосконалими та не містять визначення недопустимих та неналежних доказів, вважає, що застосуванню підлягають норми за аналогією Закону, а саме норми КПК України, а саме: ч. 1, п. 4 ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України.

Наполягає, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Зазначає, що недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Позиції сторін в суді :

Захисник Щербань В.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленої ОСОБА_1 про місце, день та час судового розгляду в апеляційному суді.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішен4ня.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Доводи захисника під час апеляційного розгляду про те, що його підзахисна ОСОБА_1 винною себе не визнає у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, зокрема:

Протоколом серії ЕПР1 № 140352 від 1 жовтня 2024 року, складеного відповідно до вимог ст. 256 КУпАП уповноваженою на те особою щодо ОСОБА_1 , в якому викладені обставини виявленого правопорушення.

З долученого до протоколу про виявлене правопорушення рапорту поліцейських вбачається, що 1 жовтня 2024 року був зупинений транспортний засіб «Geely Emgrand 7» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , у якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. При проведенні огляду водія за допомогою газоаналізатора було виявлено вміст алкоголю в повітрі, що видихала ОСОБА_1 , результат позитивний 1,28 проміле, з чим погодилась ОСОБА_1 , та чим було підтверджено факт перебування останньої у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження факту керування саме ОСОБА_1 1 жовтня 2024 року транспортним засобом «Geely Emgrand 7» н.з. НОМЕР_2 по вул. Об`їзна дорога біля електроопори 13 у Покровському районі міста Кривого Рогу в справі мається оптичний диск із відео фіксацією з відео реєстратора автомобіля та нагрудних камер поліцейських, переглянутий судом.

На підтвердження проведення тестування відносно ОСОБА_1 1 жовтня 2024 року за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» у справі мається результат від 1 жовтня 2024 року, тестування № 1187 на алкоголь, за яким вбачається, що у повітрі, що видихала ОСОБА_1 наявний вміст алкоголю 1,28 проміле, з чим ОСОБА_1 погоджувалась, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та було підтверджено оглянутим судом відео з нагрудних камер поліцейських.

З дослідженого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських встановлено, що водій ОСОБА_1 1 жовтня 2024 року керувала автомобілем «Geely Emgrand 7» н.з. НОМЕР_2 у комендантську годину, внаслідок чого була зупинена працівниками поліції, якими у неї було виявлено ознаки алкогольного спяніння, вказані у направленні на проходження нею огляду на стан спяніння. На місці зупинки ОСОБА_1 добровільно погодилась пройти тестування № 1187 на приладі «Драгер 6820», який показав у повітрі, що вона видихала 1,28 проміле алкоголю, з чим вона погодилась. Після чого, на місці зупинки відносно ОСОБА_1 був складений протокол ч. 1 за ст. 130 КУпАП, та їй були роз`яснені процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підтвердженням чого є підпис ОСОБА_1 у протоколі серії ЕПР1 № 140352 про роз`яснення їй вказаних прав, внаслідок чого суд 1-ї інстанції обґрунтовано відхилив посилання захисника на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. З цих самих підстав апеляційні доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , від дачі пояснень у протоколі вона відмовилась. Таким чином, суд вірно дійшов до висновку, що ОСОБА_1 скористалась своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, щодо надання пояснень з приводу складеного відносно неї протоколу про виявлене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, під час розгляду даної справи в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1 скористалась своїм правом на захист, шляхом представлення її інтересів через безпосередню участь адвоката Щербаня В.С. в судовому засіданні.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не була згодна з результатами огляду на стан спяніння, оскільки такі доводи були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, та їх в повному обсязі спростовано дослідженими в сукупності доказами в справі. Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 поставила свій підпис у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та у чеку тестування на газоаналізаторі «Драгер 6820» № 1187. Крім того, із дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично погоджувалась із результатом такого тестування, не заперечуючи проти такого результату, погоджуючись із тим, що вживала алкоголь, внаслідок чого у працівників поліції не було підстав для направлення такого водія для огляду на стан спяніння у медичний заклад.

Під час апеляційного розгляду із дослідженого відеозапису, що знаходиться в матеріалах справи, встановлено, що працівники поліції не відмовляли у проходженні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у медичному закладі. Доводи захисника щодо відмови ОСОБА_1 у проходженні нею огляду в медичному закладі, як і не визнання нею результату огляду на місці зупинки транспортного засобу стороною захисту не було підтверджено будь-якими належними, допустимими та достатніми доказами, що оцінюється апеляційним судом як способом захисту та уникнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-якого психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлено, а стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин.

Отже, апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 31.10.2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Доводи захисника щодо неможливості врахування протоколу про адміністративне правопорушення як доказу вини ОСОБА_1 спростовуються дослідженням судом вищевказаних доказів, які у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, спростовуються вищезазначеними доказами, та приймаються судом як спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Щербаня В.С. залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин