Справа № 449/1917/24 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О. Я.
Провадження № 33/811/344/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М. при секретарі Левчуку А.-І.В., з участю захисника Винта Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 ( однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 дохід держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 19.11.2024 року, близько 13 год 12 хв., в с. Стоки, вул. Центральна, керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager 6828», результат 0,67%о, чим порушив п.2.9 а ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, адвокат Винту Є.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що не погоджується з винесеною постановою.

Зазначає, що при розгляді справи суддею не враховано те, що ОСОБА_1 не було забезпечено права на правову допомогу, не роз`яснено належним чином його права. Суд не перевірив чи підставно було зупинено водія.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 після проходження огляду висловив незгоду з його результатами, але йому не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.

Також не було складено акт огляду у двох примірник, один з яких мав би бути вручений водію.

Щодо ознак алкогольного сп`яніння виявлених у ОСОБА_1 , судом не надано оцінки тій обставині, що вони не знаходять свого підтвердження згідно з відеозаписом, а матеріали справи не підтверджують факт виявлення даних ознак сп`яніння.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Винта Є.Ю., який брав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Захисник Винта Є.Ю. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.

Заслухавши пояснення адвоката Винта Є.Ю., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177270 від 19 листопада 2024 року (а.с. 3), згідно з яким ОСОБА_1 19.11.2024 року, близько 13 год. 12 хв., в с. Стоки, вул. Центральна, керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою «Alcotest Drager 6828», результат 0,67% проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР.

Покликання апелянта на те, що матеріали справи не містять відомостей про причини зупинки транспортного засобу, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на таке.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи рапорту інспектора СРПП ВнП 2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області Романишина Я. причиною зупинення транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 стала відсутність лівої частини заднього бампера на автомобілі, і відсутність такого підтверджується також, наявним у матеріалах справи записом з відеореєстратора.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з результатами огляду, оскільки у матеріалах справи наявна роздруківка приладу «Драгер», акт огляду, які підписав ОСОБА_1 також у протоколі серії ЕПР1 №177270 від 19.11.2024 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив: «з протоколом згідний».

Відтак, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з результати огляду, тому у працівників поліції не виникало обов`язку доставляти ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно неього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Винту Є.Ю. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.