Справа 556/273/25
Номер провадження 3/556/322/2025
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого - судді Котик Л.О.

при секретарі Басик Г.Т.

за участю ОСОБА_1 ,

адвоката Печончика О.В.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №1 Вараського РВ ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонер, -

за ст. 139 ч.1 КУпАП,-

встановив:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 року серії ЕПР 1 №220512, складеного стосовно особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 . 10.01.2024 р. о 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вулиці Шкільній, біля будинку №10 с. в Кідри, на пішохідному тротуарі, самовільно встановив напрямні дорожні стовпчики (сигнальні) в кількості три штуки, чим пошкодив дорожній тротуар та порушив вимоги п. 8.12 Правил дорожнього руху.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , вказав, що проживає за адресою АДРЕСА_1 . На вище вказану адресу прийшла судова повістка про виклик до суду по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 139 КУпАП відносно ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та його представник адвокат Печончик О.В. звертають увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ім`я правопорушника « ОСОБА_3 », паспортні дані серії НОМЕР_1 . У ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_2 . Таким чином, протокол складений на іншу особу.

Роз`яснивши вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Печончика О.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю виходячи з наступного.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зазначений протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у графі «Особа, щодо якої складено протокол» вказано - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , однак згідно відповіді з ЄДДР за запитом - ОСОБА_2 , за вказаними параметрами особу не знайдено, що позбавляє суд можливості належним чином сповістити таку особу про час та місце розгляду справи та розглянути справу по суті, оскільки положеннями КУпАП не передбачено право суду вносити зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, які складені уповноваженими особами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При вивчені та дослідженні доказів у справі, судом встановлено, що адміністративні матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Згідно з повідомлення начальника ВП №1 Вапраського РВ в Рівненській області під час виненсення електронного протоколу за ч.1 ст. 139 КУпАП серії ЕПР 1 №220512 від 14.01.2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 помилково у зв`язку із поганою роботою ІПНП та планшетного логістичного пристрою було неправильно внесені анкетіні дані, а саме: «ім`я» зберегло « ОСОБА_3 ».

Більше того, як встановлено судом згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2 у графі ім`я ОСОБА_1 вказано « ОСОБА_4 », в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Особа, щодо якої складено протокол» вказано - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ; в графі «Особу встановлено» вказано - паспорт громадянина України НОМЕР_1 , що свідчить про неналежне встановлення посадовою особою органу ВП №1 Вараського РВ в Рівненській області анкетних даних при складанні матеріалів справи. Характеристика видана винконкомом Каноницької сільської ради від 13.01.2025 року на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вбачається з відеоматеріалів на оптичному диску, поліцейський офіцер громади Віктор Безушко, встановив особу порушника як - ОСОБА_1 , та повідомив, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 139 КУпАП. Однак, диск до протоколу ЕПР 1 №220512 по ч.1 ст. 139 КУпАП на ОСОБА_2 .

Таким чином, протокл про адміністративне правопорушення складено стосовно ОСОБА_2 , а в описі установлених даних зазначено - ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Відсутність вказаних первинних даних перешкоджає повному та всебічному з`ясуванню обставин справи при прийнятті законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 139 КУпАП відносно ОСОБА_2 містять лише протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №220512 від 14.01.2025.

Неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє суд можливості належним чином ідентифікувати та встановити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, що може бути наслідком притягнення до адміністративної відповідальності іншої особи, котра не має відношення до вчиненого правопорушення.

Зазначені вище недоліки не дають можливості суду встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність саме ОСОБА_2 чи іншої особи та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому зважаючи, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, а відтак не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах справи відсутні докази, на основі яких у визначеному законом порядку суд міг би встановити наявність адміністративного правопорушення, винність особи ОСОБА_1 в його вчиненні.

Таким чином, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та були спростовані в ході судового розгляду справи.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до положень п.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів щодо доказу вини правопорушника суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» (Malofeyevav. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» ( Karelin v. Russia , заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), де ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що …суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом) .

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд вважає, що поза розумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, аналізуючи та оцінюючи обставини і докази по справі в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши докази у справі, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, протокол складений на ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33, 139 , 245, 247, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.139 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: