справа № 631/225/25
провадження № 3/631/163/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

07.03.2025 року з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що зареєстрований за вхідним № 1240/25-вх, внесений до автоматизованої системи документообігу суду та переданий судді, обраному шляхом автоматизованого розподілу, для розгляду по суті (а. с. 7, 9).

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 326, складеного 28.02.2025 року головним держаним інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби у Харківській області Усачовим О. В., за результатами позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЄФР» (податковий номер 45625801), що розташоване за адресом: вулиця Сумська, будинок № 49, місто Харків,- (акт № 9091/20-40-07-01-05/45625801 від 28.02.2025 року) виявлені порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: порушення абзацу 8 пункту 38-1.2., пункту 38-1.4. статті 38-1, пункту 297-1.1., пункту 297-1.4. статті 297-1 Податкового кодексу України, занижена сума єдиного податку третьої групи за рахунок не декларування загального мінімального податкового зобов`язання за 2025 рік (період користування січень 2025 року) на суму 6400,72 гривень, чим вчинив проступок, за який передбачена відповідальність частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 1).

Особа, відносно якої складено протокол, - ОСОБА_2 до судді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, проте 26.03.2025 року за вхідним № 1572/25-вх надавав заяву, в якій просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного проступку (а. с. 11 - 12).

Безпосередньо дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні в ній письмові докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суддею встановлено, що вказаний адміністративний протокол підлягає поверненню, виходячи з такого.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення № 326, складеного 28.02.2025 року головним держаним інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби у Харківській області Усачовим О. В., вбачається, що місцем вчинення правопорушення є вулиця Сумська, будинок № 49, місто Харків (а. с. 1).

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Згідно зі змістом статті 129 Основного Закону нашої Держави розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення та їх розгляд по суті визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, частина 1 статті 254 зазначеного кодексу обумовлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Із приписів абзацу 26 пункту 1 частини 1 статті 255 вказаного кодифікованого акта убачається, що саме до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальних органів належить складення протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, статтею 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення унормовано, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються:

1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад;

2) виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом;

4) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом;

5) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відтак, за змістом частини 1 статті 221 вказаного кодексу судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 163-1 цього кодексу.

Натомість, частиною 1 статті 276 вищезазначеного кодифікованого акту України унормовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення у частинах 2 5 наведеної норми права передбачена альтернативна підсудність для справ про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 126, 127-1 129, 132-2, 139 (коли правопорушення вчинене водієм), 177, 178, 203, 203-1, 204-1, 204-2 і 204-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, чинне кодифіковане законодавство України про адміністративні правопорушення не передбачає альтернативної підсудності справ щодо вчинення проступків, визначених частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Нормою права, яка міститься у статті 1 зазначеного кодифікованого акту, передбачено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, частини 1 і 2 статті 7 цього ж кодексу регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Також, статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже у відповідності до змісту частини 1 статті 257 вказаного кодифікованого закону України складений уповноваженою посадовою особою протокол про вчинення адміністративного правопорушення надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:

?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;

?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;

?чи є особа винною у його вчиненні;

?чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;

?чи не містить правопорушення ознак злочину;

?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з приписами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя переконується, що положення чинного законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягають застосуванню.

Доходячи такого висновку, суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, як норм прямої дії, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України . Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення та Податковий кодекс України були доведені до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної Ради України веб-сайті «Законодавство України».

Відтак, вирішуючи питання чи є Нововодолазький районний суд Харківської області належним органом, уповноваженим на вирішення справи про адміністративні правопорушення з єдиним унікальним № 631/225/25 (провадження № 3/631/163/25) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя ураховує факт вчинення правопорушення, що закидається йому у провину, в будинку АДРЕСА_1 , а також те, що за загальним правилом справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення й розгляд справ за статтею 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає можливості застосування правил альтернативної підсудності.

Таким чином, суддя доходить однозначних висновків про те, що законних підстав задля розгляду Нововодолазьким районним судом Харківської області цієї справи не має, так як протокол про адміністративне правопорушення № 326, складений 28.02.2025 року і викладений на фірмовому бланку Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області № 545056, разом із доданими до нього документами, скерований до неналежного органу, що є суто процесуальним недоліком, який перешкоджає вирішенню питання суддею Мащенко С. В. по суті, а тому проткол беззаперечно слід повернути особі, яка його склала, для направлення за належністю (підсудністю).

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року; статтями 19, 57, 68, 125 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України», а також статтями 1, 7, 9 11, 163-1, 213, 214, 221, 245 - 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтями 256, 257, частиною 2 статті 268, статтею 276, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),-

п о с т а н о в и в:

Протокол про адміністративне правопорушення № 326, складений 28.02.2025 року головним держаним інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби у Харківській області Усачовим Олександром Володимировичем, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також додані до нього документи, повернути особі, яка його склала, для направлення за підсудністю.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко