ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/314/25

Провадження № 3/293/167/2025

31 березня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

розглянув адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 272004 від 15.03.2025 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272004 від 15.03.2025, 15.03.2025 10:31:20 с.Вишпіль, вулиця Житомирська, 88. В с.Вишпіль по вул.Житомирська, 88 гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортними засобами згідно постанова ДВС 63115393 від 17.02.2025 , чим порушив п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про повернення матеріалів про адміністративне правопорушення для належного оформлення, з таких підстав.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

За ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. Тобто, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази, що водій був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та умисно порушив таку заборону.

Стаття 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 9 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Частина 10 статті 71Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що тимчасові обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, зокрема у разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Отже, суд перевіряючи наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження його у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності такої особи про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

Отже варто надати суду, доказ який би вказував про надсилання ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та її вручення чи обізнаність ОСОБА_1 про існування постанови ВП№63115393 від 17.02.2025 з встановленим обмеженням.

Також суд звертає увагу ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, що надана постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП№63115393 від 17.02.2025, має бути засвідчена належним чином.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malafeyeva у Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin у. Russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

У п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 за N 11 вказано, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є неповними, суд дійшов висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу для належного оформлення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 256, 278 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 126 КУпАП повернути до відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ЛОСЬ