Справа № 153/284/25
Провадження № 33/801/313/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 90 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 90 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень .

Знаряддя і засоби вчинення правопорушення, які є власністю ОСОБА_1 , а саме: Екран «Косинка, L-1 м H 1м Q25*25мм» 1 шт конфісковано.

Стягнуто з ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у сумі 40 000 гривень. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що його вина у незаконному вилові риби забороненими знаряддями лову не підтверджена матеріалами справи. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали не є доказом його винуватості.

Вказує на те, що незрозумілим є як інспектор рибоохоронного патруля ОСОБА_3 на місці визначив назву риби, тобто за якими ознаками, та її вагу.

Заперечує проти суми заподіяної шкоди посилаючись на постанову КМ України № 1042 від 29.09.2023 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів», у якій риба «Вирезуб Причорноморський» відсутня.

Крім того, заперечує належність йому знайденої на березі річки інспектором рибоохоронного патруля сітки (екран).

ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився. В задоволенні його клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції судом апеляційної інстанції відмовлено в зв`язку з тим, що КпАП України такий порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення не передбачений, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності і проживає у Вінницькій області в змозі з`явитися до апеляційного суду для розгляду її апеляційної скарги.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН №000890 від 28.01.2025 року ОСОБА_1 , того ж дня - 28 січня 2025 року о 12 годині 10 хвилин на річці Марківка в адміністративних межах села Велика Кісниця Могилів-Подільського району Вінницької області здійснював незаконний вилов риби з берега забороненим знаряддям лову Екран «Косинка» L-1,2м H-1м Q25*25мм 1 штука. В результаті чого виловив 4 (чотири) екземпляри «Вирезуба Причорноморського», який є об`єктом, занесеним до Червоної книги України загальною вагою -1 кг, чим наніс збитки рибному господарству у 40 000 грн. Своїми діями ОСОБА_4 порушив Правила любительського рибальства, п.п. 3 п. 5 Pозділу IV. Рибу повернуто в природнє середовище.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою провідним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Янішевським М.В. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, у присутності свідка ОСОБА_5 , який засвідчив протокол своїм підписом, де зафіксовано факт незаконного вилучення ОСОБА_4 із природного середовища двох екземплярів риби «Вирезуб Причорноморський», який занесений до Червоної книги України.

Диспозиція частини 2 статті 90 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за погіршення, знищення середовища перебування (зростання) тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України або які охороняються відповідно до міжнародних договорів України, знищення, незаконне або з порушенням встановленого порядку вилучення їх із природного середовища, а також порушення умов утримання (вирощування) тварин і рослин зазначених видів у ботанічних садах, дендрологічних та зоологічних парках, інших спеціально створених штучних умовах, що призвело до їх загибелі, каліцтва (пошкодження), інші порушення порядку охорони, використання і відтворення таких видів тварин і рослин - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно добутого і на посадових осіб - від п`ятдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно добутого.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КпАП України, всупереч його доводам, підтверджується:

-описом-оцінкою до протоколу серії ВН №000890 від 28.01.2025;

-квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення №013 від 28.01.2025;

-фото копією чотирьох риб.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Розділу IV «Заборонені знаряддя лову і способи добування (вилову) водних біоресурсів під час здійснення любительського рибальства та інші заборони» Правил любительського рибальства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 р. № 1412/38748, для забезпечення охорони водних біоресурсів забороняється добування (вилов), транспортування або зберігання на рибогосподарському водному об`єкті (його частин), в його прибережній захисній смузі або у транспортному засобі чи на борту судна усіх видів морських звірів та водних біоресурсів, які занесені до Червоної книги України та/або включені до переліків регіонально рідкісних видів, що охороняються, та включені до інших переліків, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розміру матеріальної шкоди, яка підлягає компенсації з ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до ч .ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Так, розмір компенсації, заподіяної ОСОБА_1 за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, визначено постановою Кабінету Міністрів України № 1030 від 07 листопада 2012 року «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)» (далі - Постанова).

Відповідно до Постанови «Вирезуб причорноморський» (Rutilus frisii) відноситься до зникаючих видів, а розмір компенсації за його незаконне добування становить 10 000 грн за однин екземпляр.

А тому посилання на постанову КМ України №1042 від 29.09.2023 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів», є безпідставним.

Крім того, апеляційний суд критично відноситься до доводів апелянта, в яких він ставить під сумнів визначення інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області Янішевським М.В. назви риби, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, підтверджено факт вилову ОСОБА_6 чотирьох екземплярів саме «Вирезуба причорноморського».

Отже, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 90 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 90 КпАП України, а відтак постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 березня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник