ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/419/24 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/83/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 04 січня 2024 року, о 23 годині 02 хвилин, у м.Запоріжжя по вул.Північнокільцева, буд.19, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також, просить викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, оскільки під час зупинки транспортного засобу він за кермом транспортного засобу не перебував.

Зауважує на тому, що він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 та своїм сином їхали на його автомобілі з м.Оріхів. За кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_2 , а він знаходився в автомобілі на задньому пасажирському сидінні зі сторони водія. Їх було зупинено працівниками поліції, оскільки водій ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, то вони вирішили, що він залишить транспортний засіб, а він ( ОСОБА_1 ) буде самостійно вирішувати питання з поліцейськими, оскільки раніше також працював в правоохоронних органах, тому зміг би все пояснити поліцейським і вирішити питання щодо не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Вказує на те, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він відповів відмовою, так як за кермом автомобіля не перебував та функцію водія транспортного засобу не виконував, ПДР не порушував, тому вимогу поліцейських щодо проведення огляду на стан сп`яніння вважав безпідставною та незаконною.

Наголошує на тому, що в протоколі не зазначено, на який пристрій здійснювався відеозапис, сам відеозапис події не є безперервним, з якого неможливо об`єктивно встановити хронологію всіх подій, що відбувалась 04 січня 2024 року, зокрема відеозапис не містить доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом.

Посилається на порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що працівники поліції не повідомили йому підстав для проведення огляду.

В судове засідання, призначене на 14 лютого 2025 року, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвокат Штенгелов О.В. вкотре не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через перебування в іншому судовому засіданні.

Сам ОСОБА_1 вважав за можливе розглядати справу у відсутність свого захисника адвоката Штенгелова О.В.

З урахуванням викладених обставин, і того, що розгляд справи вже неодноразово відкладався за клопотаннями захисника адвоката Штенгелова О.В., Залевський не заперечує проти розгляду справи у відсутність захисника, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд у відсутність захисника-адвоката Штенгелова О.В.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №620161 від 04 січня 2024 року, з якого убачається, що 04 січня 2024 року, о 23 годині 02 хвилин, у м.Запоріжжя по вул.Північнокільцева, буд.19, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений, про повторність попереджений;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 ;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 січня 2024 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Діалектової Є., згідно з яким, остання доповідає, що під час несення служби 04 січня 2024 року о 23 год. 02 хв. за адресою: м.Запоріжжя по вул.Північнокільцева, буд.19, було зупинено транспортний засіб «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення комендантської години. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився проходити. Стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. ПВ не вилучалось. ТД не видавався. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Подію зафіксовано на бодікамеру.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що клопотання про допит свідка не підтримує. Вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних доказів. Щодо обставин справи зазначив, що коли зупинили транспортний засіб, пояснював працівникам поліції про те, що в автомобілі знаходилась ще одна особа. Доказів факту його керування транспортним засобом в матеріалах справи немає.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та заявлені останнім при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими та такими, що суперечить фактичним обставинам справи.

З долученого до протоколу відеозапису убачається, що водієм транспортного засобу «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 був саме ОСОБА_1 , який після зупинки транспортного засобу працівниками поліції виходив з лівого боку автомобіля.

При цьому, сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки пояснював працівникам поліції про те, що він їде з Оріхова та на вимогу працівників поліції надати документи, підійшов до автомобіля та з боку водійського місця дістав документи.

Окрім того, працівниками поліції, ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки, а саме вказано, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено через те, що він, як водій, проігнорував вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу та за порушення комендантської години.

Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом«BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Жодних інших сторонніх осіб, окрім ОСОБА_1 та дитини, в транспортному засобі не було.

До версії ОСОБА_1 про те, що за кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія спростовується наявними доказами, вказаними вище.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 не заявляв.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів відмовою.

ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи останнього про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що у протоколі не зазначено на який пристрій здійснювався відеозапис, сам відеозапис події не є безперервним, з якого неможливо об`єктивно встановити хронологію всіх подій, що відбувались, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

В самому протоколі в графі «свідки чи потерпілі» зазначено, що велась безперервна відеофіксація на бодікамеру №471865, №471863.

Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Додані до апеляційної скарги медичні документи щодо наявності у ОСОБА_1 певних захворювань, правильності висновків суду не підставою для пом`якшення накладеного стягнення, з огляду і на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/419/24