ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/608/25 Справа № 206/3053/24 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Солоного В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2024 року о 16 годині 08 хвилин в м. Дніпрі по вул. Сонячна Набережна, буд. 144 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMV д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду №1497 від 26.04.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, оскільки медичний висновок не мітить кількісного визнання вмісту наркотичного засобу, крім того законодавством не визначеного допустимий рівень, що не впливає на стан водія та знижує швидкість реакції.

Зазначає про порушення права на захист та розгляд справи без участі сторін, які заявляли клопотання про відкладення з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник втретє не з`явились про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлені належним чином. Враховуючи, що стороною захисту не надано належних документів на підтвердження поважної причини неявки до суду, та відсутність заяв про особисту участь, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неодноразова неявка сторін, які повідомлені належним чином, не перешкоджає проведенню розгляду без їх участі, з метою дотримання розумних строків апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційних доводів, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вважаю, що вищезазначені вимоги закону дотримано в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №907353 від 22.05.2024 року складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254-256 КУпАП, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та згідно висновку №1497 пройшов огляд на стан сп`яніння 12.04.2024 року о 17 годині 45 хвилин, тобто протягом двох годин після зупинки транспортного засобу та виялвення відповідних ознак спяніння та за результатом огляду ОСОБА_1 знаходивс яв стані наркотичного сп`яніння; відеозаписом події від 12.04.2024 року, на якому відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано процедуру проходження огляду та рапортом співробітника поліції.

Зазначені вище докази, є належними в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи адвоката щодо недоведеності факту керування автомобілем, зважаю на те, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

З відеозапису слідує, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений саме за порушення водієм Правил дорожнього руху, що відповідно до положень ст. 35 ЗУ Про національну поліцію, під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та після чого запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що останній добровільно погодився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в

установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Отже, будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП апеляційним судом, як і судом першої інстанції, які були б підставою для визнання результатів огляду недійсними, не встановлено.

Ствердження захисту про відсутність ознак наркотичного сп`яніння та законодавчих прогалин щодо не встановлення допустимого показника вмісту наркотичних речовин є необґрунтованими, оскільки вони мають характер суб`єктивних оцінок апелянта та не спростовують законодавчі вимоги щодо заборони вживання наркотичних засобів та їх незаконного обігу, а також проходження відповідного огляду на вимогу працівника поліції.

Крім того, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.

Крім того, у справі є беззаперечні докази, що спростовують версію захисту, щодо не перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, а саме висновок №1497 від 26.04.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння та відеозапис події, що у сукупності, поза розумним сумнівом, доводить факт керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Звертається увага, що захист не заперечує фактичні обставини події та факту вживання наркотичних засобів, а апеляційні доводи зводяться до формального спростування медичного висновку нібито через законодавчі прогалини.

Доводи щодо порушення права на захист під час судового розгляду є безпідставними, оскільки з наданих матеріалів видно, що адміністративний матеріал згідно протоколу автоматизованого розподілу надійшов до суду Самарського районного суду м. Дніпропетровська 12.06.2024 року, після чого сторони будучи належним чином повідомленими, більше семи разів подавали клопотання про відкладення судового засідання при цьому захисник без поважних на то причин до суду також не з`являвся, а тому з метою дотримання розумних строків судового розгляду та з урахуванням, належного повідомлення сторін, яким було надано достатньо процесуального часу для забезпечення участі у судового засідання особисто чи в режимі відеоконференції, однак останні таким правом не скористались, а тому проведення судового засідання без їх участі за наведених вище обставин та процесуальної поведінки поведінки учасників не свідчить про порушення їх права на захист.

Зважаю також на те, що в суді апеляційної інстанції сторони також будучи належним чином повідомленими, до суду не з`являлись та своїм право на безпосередню участь в судовому засіданні не скористались.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та

правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Солоного В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рябчун