Справа № 177/718/25
Провадження № 3/177/288/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2025 року Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Козіної Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли до суду від Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником Широківського ЖКП Новопільської сільської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 20.03.2025 року близько о 08-30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні Широківського ЖКП (громадської будівлі) під час конфлікту з ОСОБА_2 ображав останнього, зі слів ОСОБА_3 , називав його «биком», звернувся на «ти» та скидував його документи зі столу, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив дрібне хуліганство, правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 20 березня 2025 року зранку він прийшов на роботу, в кабінеті вже був ОСОБА_2 та ще троє працівників. ОСОБА_2 розклав свої документи на столі однієї зі співробітниць. Він попросив покинути ОСОБА_2 приміщення та зібрати свої документи, на що останній відмовився. Після чого сказав ОСОБА_2 «що ти бикуєш» та знову запропонував покинули приміщення ЖКП, документи не скидував, прямих образ не було. Пояснив, що можливо поводив сеье не зовсім коректно, в приміщенні кабінету було три жінки і він намагався заспоїти громадянина ОСОБА_2 , робив йому зауваження, що булдо зумовлено вкрай некоректною поведінкою ОСОБА_2 .

У судовому засіданні захисник адвокат Козіна Н.В. зазначила, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв дії з хуліганських мотивів. Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Стаття 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібним хуліганством є правопорушення, за яке передбачена адміністративна (дрібне хуліганство) або кримінальна (злісне хуліганство) відповідальність, склад яких є один і той же: хуліганство - це порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке передбачає вчинення дій, явно направлених на безпричинне порушення громадського порядку, на протиставлення йому себе, із ігноруванням прав і свобод інших осіб.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Поняття "громадського порядку" розглядається в широкому та вузькому значенні. У широкому значенні громадський порядок система, порядок суспільних відносин, що складаються під впливом соціальних норм при провідній ролі правових норм. У такому розумінні громадський порядок створює сприятливі умови для успішного розвитку суспільства загалом, ефективного функціонування його соціальних інститутів і всієї політичної системи. У вузькому значенні громадський порядок розумівся як система відносин, що складаються при знаходженні громадян у громадських місцях: на вулицях, площах, у садах, у громадському транспорті, видовищних заходах, підприємствах торгівлі та громадського харчування і т. п. Для громадських місць є характерним: доступність їх для населення, необхідність забезпечення громадян можливістю користуватися правами, що їм належать, захисту їхнього життя і здоров`я, честі, гідності та майна.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 245, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з наявного у матеріалах справи протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.03.2025, інший учасник подій означених у протоколі ОСОБА_3 просить органи поліції притягнути начальника ЖКП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за фактом образ в його сторону, а саме звертався до нього на «ти», називав «биком» та зіштовхував його документи зі столу, що мало місце приблизно о 08-30 год. 20.03.2025 року в приміщенні Широківського ЖКП за адресою: Криворізький район, с. Новопілля, вул. Садова, 1А, чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

У письмових поясненнях до органів поліції ОСОБА_3 зазначив, що прийшов до ЖКП для врегулювання питань пов`язаних з комунальними послугами, в процесі бесіди начальник ЖКП ОСОБА_1 його образив, морально травмував зловживаючи своїм службовим становищем.

Подібні до письмових пояснень були надані ОСОБА_3 в судовому засіданні.

З пояснень наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є співробітницями Широківського ЖКП вбачається, що саме ОСОБА_3 в приміщенні ЖКП емоційно висловлював свою точку щодо договірних відносин, окремих його пунктів. Почувши розмову, ОСОБА_1 зайшов до кабінету щоб дізнатися що відбувається та зробив зауваження ОСОБА_3 , попросив його не заважати працювати, забрати документи та покинути приміщення ЖКП, між тим ОСОБА_3 почав штовхати начальника. ОСОБА_1 нецензурну лайку не застосовував і вони не сприймали його дії як неповагу до себе. У зв`язку з продемонстрованою ОСОБА_3 поведінкою, ОСОБА_5 викликала поліцію.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду надано не було.

Всі обставини поведінки ОСОБА_1 , як вони були встановлені судом при розгляді даної справи, не свідчать про його прагнення показати зневагу до існуючих правил поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, відносини, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є міжособистісними та носять неприязний характер і на цьому підгрунті між ними виник конфлікт, тому, на думку суду, такі дії не утворюють суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім того з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 допустив дії, які ставляться йому в провину внаслідок поведінки самого ОСОБА_3 , яка носить провокаційний характер.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

У протоколі про адміністративне правопорушення також не розкрито диспозиції ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення і не вказано, який саме громадський порядок порушено ОСОБА_1 , як порушено спокій громадян і яких саме. При цьому, важливим є те, що немає посилання на причину скоєного. Ці обставини ставлять під сумнів наявність складу правопорушення за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та має трактуватися на користь ОСОБА_1 .

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд дійшов висновку, що він позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Оцінюючи докази у справі , які були встановлені і дослідженні під час судового розгляду, суд виходить із стандарту доведення вини поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у його вчиненні.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вважає, що наданими доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи вказані вище обставини, а також з огляду на положення ст. 62 Конституції України, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 7, п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 27, 173, 247, 283, 284, 289 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя В.В.Лященко