ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/979/25 Справа № 243/8362/24 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.В.,

за участю захисника адвоката Кравцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника адвоката Кравцова В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір у сумі 605.60 грн, -

в с т а н о в и л а:

постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.10.2024 року о 07 год. 43 хв. в м. Слов`янськ, вул. Я. Мудрого, біля буд. 57, водій керував т.з. ВАЗ 21011, н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820. Результат позитивний (0,56 проміле), тест №493. Від керування усунутий. Проводився відеозапис на персональний відео реєстратор Motorola Solutions №473366, №474726, мобільний телефон НОМЕР_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисником адвокатом Кравцовим В.В., діючим в інтересах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга, в якій оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суб`єктом даного правопорушення є водій, однак відповідно до відеозапису наявному в матеріалах справи, вбачається, що у невстановлений день та час, у невстановленому населеному пункті, здійснено зупинку автомобіля марки ВАЗ білого кольору з невстановленими номерними знаками. Також на відеозаписі ОСОБА_1 спілкується з поліцейськими, які пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, отже в матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Наголошує, що відповідно до акту огляду, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак на відеозаписі не зафіксовано, що працівниками поліції правдився огляд на виявлення ознак сп`яніння. Більш того, ОСОБА_1 майже не спілкується із поліцейськими, а коли їм відповідає, то мова є чіткою та розбірливою. Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, однак поліцейськими не запитано про наявність у останнього травм, які зумовлюють порушення мови. Акт огляду, порушення вимог Інструкції, ОСОБА_1 не вручений.

Стверджує, що співробітниками поліції не здійснено пробного забору повітря перед здійсненням тесту на стан алкогольного сп`яніння. На відео не вбачається, як працівник поліції розірвав пакет із мунштуком, що дає підстави вважати, що він вже був у використанні, а тому міг містити спирти етилові від попередніх оглядів. Також на відеозаписі вбачається некоректна робота алкотестеру, тривалий час обробітки через низький заряд батареї, що також може викривити результати огляду.

Звертає увагу, що після проходження огляду, працівники поліції не поцікавились, чи згоден ОСОБА_1 із результатами проведення огляду та не запропонували останньому пройти огляд у медичному закладі. Згідно із відеозаписом, ОСОБА_1 не розуміє наслідки своїх дій, свої права та обов`язки, а лише виконує, те що йому кажуть працівники поліції.

Зазначає, що відео, яке міститься в матеріалах справи зроблене на невідомий пристрій, оскільки не містить ознак, за якими можна встановити належність фіксування. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фіксування проводилось на відео реєстратор Motorola Solutions та мобільний телефон НОМЕР_3 , що є порушенням вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію».

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомили причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 , за участю його захисник адвоката Кравцова В.В. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисника адвоката Кравцова В.В., яки підтримав доводи своєї апеляційної скарги, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції, встановлено, що факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №982745 від 03.10.2024 року;

результатом тестування Alсotest 6820, прилад №ARНК-0037. Тест №493. Згідно з яким, 03.10.2024 о 08-13 год. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, місткість алкоголю в організмі склала 0,56 ‰. З результатом ОСОБА_1 згоден, що підтверджується його підписом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою спеціального технічного приладу Alсotest 6820 №0037. Результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 0,56 ‰;

копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alсotest 6820» №ARНК-0037. Згідно результатів повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія. Свідоцтво чинне до 30 липня 2025 року;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №481183 від 03.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 510 грн;

довідкою старшого інспектора відділення адмінпрактики батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Натальченка К., відповідно до якої за обліками Інформаційного порталу Національної поліції та Національної автоматизовано-інформаційної системи Головного сервісного центру України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія НОМЕР_4 виданий 12.11.1999 р.;

відеозаписами,які доданідо протоколу.Зі змістувідео «20241003_074302.mp4»зафіксовано факт зупинки працівниками поліції т.з. ВАЗ 21011, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . На відеозаписі «export-3heuq.mp4» вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено причину зупинки т.з., а саме: водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед зупинкою. Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Працівник поліції запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився. Співробітник поліції повторно запитала у водія про проходження огляду за допомогою спеціального приладу «Драгер», а також запропонувала пройти такий огляд у мед. закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки та додав, що «тест покаже позитивний результат». Також зі змісту відео встановлено, що під час перевірки документів у водія було відсутнє посвідчення водія. Працівник поліції повідомив, що на водія буде винесена постанова та накладено штраф у розмірі 510 грн. за порушення ПДР України через те, що водій не подав сигнал світловим покажчиком та за відсутність водійського посвідчення. Перед винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Заперечень чи клопотання від останнього не надходило. Після чого на місце зупинки т.з. прибув працівник поліції разом зі спеціальним приладом «Драгер». Перед початком огляду, працівник поліції вкотре запитала у водія щодо продуттяалкотестеру «Драгер», на що водій чітко погодився. Надалі ОСОБА_1 показали, що всі трубочки є запечатаними та можна розпочинати проводити огляд на стан сп`яніння. Водію було роз`яснено, що допустима норма становить 0,2 проміле. Результат огляду за допомогою приладу AlсotestDrager 6820 - позитивний, становить 0,56 ‰. З результатами проведення огляду ОСОБА_1 був згоден, будь-яких заперечень не висловлював. Працівник поліції повідомила водії, що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, заперечень чи клопотання від водія не надходило.

Відеозапис поліцейських, відповідає критеріям допустимих доказів, має логічний та послідовний перебіг подій, відповідно до якого можливо відтворити фактичні обставини за участю ОСОБА_1 . У апеляційного суду відсутні сумніви щодо належного вказаного відеозапису. Як вбачається із відеозаписів, процедура проведення огляду та розгляду справ за ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, зафіксовано на відеореєстратори, відповідно до вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки на них міститься відповідні критерії із зазначенням початку та кінця запису, дати та часу фіксації, автоматично присвоєній назві файлів та вказівкою ID реєстраторів, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

На думку апеляційного суду, досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, та факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, тобто керування транспортними засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування транспортним засобом, підтверджується відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, автомобіль патрульної поліції, слідує за автомобілем марки ВАЗ, подає звуковий сигнал та під час наближення, чітко проглядається номерний знак НОМЕР_2 . Під спілкування із ОСОБА_1 , інших осіб у його транспортному засобі немає, сам ОСОБА_1 , жодного разу не зазначив, що не він керував транспортним засобом. Крім того, щодо останнього складено постанову за порушення ПДР України не увімкнення покажчику повороту та керування транспортним засобом без права керування, що відповідає правовій кваліфікації ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Матеріали справи не містять даних щодо оскарження вказаних рішень поліцейського та до апеляційної скарги їх також не надано.

Апеляційний суд зазначає, що вимоги діючого КУпАП не зобов`язують саме фіксування керування особою транспортним засобом, факт такого керування може бути підтверджений будь-якими доказами або сукупністю доказів. В даному випадку, факт керування транспортним засобом підтверджений поведінкою самого ОСОБА_1 , який не вербально та пасивно підтвердив, що керував транспортним засобом, відсутністю інших осіб, які б на думку сторони захисту могли керувати транспортним засобом, до якого підійшли поліцейські одразу після зупинки та постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ПДР України, саме в зазначений період часу.

Доводи захисника, що не зафіксовано окремого проведення огляду встановлення ознак сп`яніння ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП та Інструкції щодо огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення таких ознак можливе під час спілкування із водієм за особистою думкою поліцейського, що в подальшому є підставою для проходження огляду задля підтвердження або спростування перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. В даному випадку, проведеним оглядом підтверджено стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , отже, виявлені поліцейським ознаки є обґрунтованими.

У апеляційного суду не виникає сумніву, що газоаналізатор «Alcotest 6820», за допомогою якого здійснений огляд ОСОБА_1 , відповідає нормам ДСТУ та його результати є достовірними, оскільки в матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору для контролю вмісту алкоголю у повітрі. При цьому, сам ОСОБА_1 перед проходження огляду зазначив, що результат буде позитивним та після проходження огляду погодився з його результатами, що також вказує на правильність виявлених показників.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, поліцейські пропонують пройти огляд у закладі охорони здоров`я водію, лише у разі відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або не погодження з результатами проведеного огляду, в даному випадку ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатами, а тому у працівників поліції відсутні підстави пропонувати водію пройти огляд у медичному закладі, у зв`язку із цим, доводи захисника в цій частині є надуманими.

На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Норми КУпАП не передбачають можливості зупинення провадження у справі про адміністративні правопорушення. Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше встановлених строків, а затримка у розгляді справи може призвести до їх спливу та уникнення особою адміністративної відповідальності. Таким чином, зупинення провадження у справі суперечить принципу своєчасності адміністративного процесу та може призвести до порушення вимог чинного законодавства.

КУпАП не містить положень, що передбачають можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією відповідної статті, застосування статті 69 КК України у даному провадженні є неприпустимим.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката Кравцова В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського Апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА