Номер провадження: 33/813/513/25
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н.Л.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Ровенко А.С., розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу представника Одеської митниці Ревенко Т.А. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 10.12.2024 відносно:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина респ. Молдови, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про закриття провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України на підставі п.7) ч.1 ст. 247 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції було закрито провадження у справі про порушення митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України відносно ОСОБА_2 на підставі п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент надходження до суду справи строків, передбачених ч. 1 ст. 467 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Ревенко Т.А. вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України є триваючим, ОСОБА_2 не вживав заходів щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, у тому числі у період дії спеціальних норм, передбачених Законом України №1403-ІХ. Висновок суду з приводу закінчення строків накладення стягнення є помилковим, оскільки правопорушення було виявлено митним органом 13.05.2024.

З огляду на викладені обставини представник митниці просить скасувати постанову суду від 10.12.2024 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накласти на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобу або накладення штрафу у розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд позбавлений можливості повідомити ОСОБА_2 про дату та час судового засідання, оскільки судові повістки за межі території України наразі не відправляються, його контактний номер телефону у матеріалах справи не зазначений.

Окрім того, представник Одеської митниці Ревенко Т.А. направила на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, викладені доводи просила задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Ревенко Т.А., апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України (далі МК України), завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При цьому, відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З протоколу про порушення митних правил №0565/50000/24 від 13.05.2024 та доданих до нього документів вбачається, що 13.05.2024 о 17 год. 30 хв. в зону митного контролю, міжнародного автомобільного пункту пропуску «Серпневе 1 - Басараб`яска» відділу митного оформлення № 2 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, в напрямку в`їзд в Україну з Молдови, в`їхав автомобіль «MERSEDES», реєстр. номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , в якості пасажира в ньому слідував громадянин Молдови ОСОБА_2 .

Під час внесення інформації до електронного журналу пункту пропуску, спрацював «АСАУР», на гр. ОСОБА_2 .

Під час аналізу інформації, що міститься в ЄАІС ДМС стосовно громадянина ОСОБА_2 , було встановлено, що він 09.04.2018 о 14 год. 44 хв., ввіз на митну територію України, за паспортом гр. Молдови НОМЕР_3 , через пункт пропуску «Серпневе 1 Бесарабяска» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, транспортний засіб «FIAT UNO», р.н. НОМЕР_4 країна реєстрації MD (Молдова), в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою «Особисте користування».

Згідно інформації яка міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби, транспортний засіб «FIAT UNO», р.н. НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 країна реєстрації MD (Молдова), ввезено на територію України 09.04.2018 та станом на 13.05.2024 не вивезено.

До митних органів з питань митного оформлення цього транспортного засобу громадянин ОСОБА_2 не звертався.

Таким чином, громадянин Молдови ОСОБА_2 не вивіз за межі митного кордону України транспортний засіб «FIAT UNO», р.н. НОМЕР_5 VIN НОМЕР_6 країна реєстрації MD (Молдова), чим перевищив строк тимчасового ввезення, встановлений ст. 380 МК України більше ніж на 30 діб.

Зазначені дії, на переконання митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбачених частиною 6 статті 481 Митного кодексу України, у зв`язку з чим 13.05.2024 уповноваженою особою митного органу відносно ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил №0565/50000/24 за ч. 6 ст. 481 МК України.

Водночас, на підставі аналізу наданих матеріалів, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про те, що на момент надходження справи про порушення митних правил до суду закінчилися строку накладення строків адміністративного стягнення.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду з таких підстав.

Аргументи представника митниці з приводу того, що правопорушення, передбачене ч.6 ст. 481 МК України є триваючим апеляційний суд вважає обґрунтованими, однак зауважує, що зазначена обставина також була констатована судом 1-ої інстанції на підставі аналізу наданих матеріалів.

Однак, у даному випадку, для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності має значення саме дати вчинення та виявлення правопорушення, яке йому інкримінується.

За приписами п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Питання щодо строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил передбачені ст. 467 МК України, відповідно до ч.1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Водночас, приписами ст. 38 КУпАП встановлені строки накладання адміністративного стягнення за вчинення різних складів адміністративних правопорушень передбачених КУпАП.

При цьому, системний аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що граничний строк накладання адміністративного стягнення становить два роки з дня його вчинення.

Частиною 1 ст. 320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками.

Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені МК України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені «Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №657 від 31.05.2012.

Зазначеним Порядком врегульовано питання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог митного режиму та зокрема передбачено, що контроль за дотриманням умов митного режиму покладається на митницю оформлення. Для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується ЄАІС.

Глава 77 МК України регулює взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 558 МК України митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.

Зокрема, положення ч. 7 ст. 558 МК України передбачено, що з метою контролю за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, митні органи у автоматизованому режимі зобов`язані передавати органам Національної поліції інформацію щодо:

- транспортних засобів особистого користування із зазначенням строків їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли такі транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту;

- транспортних засобів особистого користування, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли ці транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту.

Із аналізу зазначених норм вбачається, що саме митні органи здійснюють контроль, в тому числі щодо виявлення порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів з використанням ЄІАС та аналізу відомостей з цієї системи щодо завершення режиму тимчасового ввезення, припинення режиму тимчасового ввезення, та зобов`язані у разі такого виявлення повідомляти Державну прикордонну службу України та органи Національної поліції у випадках, коли особа, що порушила такі строки та не була присутня при складенні протоколу про порушення митних правил.

Тобто, протоколи про порушення митних правил, у разі виявлення митними органи порушення строку тимчасового ввезення, можуть складатись і за відсутності особи, і саме в таких випадках митний орган зобов`язаний самостійно виявляти та фіксувати такі порушення, а не лише під час перетину відповідною особою державного кордону (як в даній справі) під час перевірки наявності відомостей про тимчасове ввезення такою особою на митну територію України транспортного засобу.

Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що у митного органу при наявності доступу до ЄІАС та наявності в ній відомостей про строки тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення до1 року», вже існувало беззаперечне право на внесення такого транспортного засобу до категорії ризикового та зобов`язувало надати таку інформацію до Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції, з метою якнайшвидшого встановлення місця знаходження транспортного засобу та ОСОБА_2 , як особи, що його тимчасово ввезла на митну територію України, та відповідно невідкладно скласти протокол про порушення митних правил за ст. 481 МК України.

Однак, митними органами таких дій вчинено не було, оскільки протокол про порушення митних правил №565/50000/24 було складено лише 13.05.2024, під час перетину ОСОБА_2 державного кордону України, тобто більш ніж через 5 років з моменту порушення строку тимчасово ввезення останнім автомобіля, що на переконання суду вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

При цьому, матеріали справи та апеляційна скарга представника митного органу, окрім посилання на те, що датою виявлення правопорушення є 13.05.2024 не містять будь якої інформації з приводу того, які дії щодо митного контролю вживалися митним органом на протязі 5 років, спрямовані на реагування на допущене порушення ОСОБА_2 митних правил.

Апеляційний суд наголошує, що обрахунок строків накладення стягнення не може ставитися у залежність від внутрішньої організації роботи в органах митниці. Митниця як орган виконавчої влади зі значним штатом співробітників наділена відповідними можливостями щодо оперативного опрацювання відповідних документів.

Відповідно до ст. 6 МК України - митні інтереси України - це національні інтереси України, забезпечення та реалізація яких досягається шляхом здійснення митної справи. Митна безпека - це стан захищеності митних інтересів України.

Для захисту митних інтересів та митної безпеки України за порушення митних правил Кодексом установлено адміністративну відповідальність.

Водночас, за приписами ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Фіксація правопорушень та можливість накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил розглядається в кожному окремому випадку в залежності від конкретних обставин справи.

При цьому, процесуальні строки як юридичні факти тягнуть за собою виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків учасників провадження.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на справедливий суд у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює, зокрема, право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Садоха проти України від 11.07.2019 зазначив, що іншим питанням для вирішення судом є те, чи досягнуто внаслідок втручання у право власності потрібний справедливий баланс між захистом цього права та вимогами загального інтересу.

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним.

Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставин, апеляційний суд зауважує, що таке тривале встановлення обставин справи, з огляду зокрема на відсутність відомостей про її рух є недопустимим, таким, що безумовно порушує принципи розумності строків провадження, права особи та вимоги ЄСПЛ, у зв`язку з чим постанова суду 1-ої інст. підлягає залишенню без змін як законна та обгрунтована.

У відповідності до п. 1) ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Ревенко Т.А. залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2024, якою було закрито провадження у справі про порушення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, на підставі п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца