Справа № 442/1128/25
Провадження №3/442/461/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2025 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І. розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №231132, ОСОБА_1 26.01.2025 о 23:00 год. на вул. Сагайдачного в м. Дрогобичі Львівської області керував транспортним засобом марки "Chevrolet Lacetti", державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 1 ст. 130 КК України як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

20.03.2025 від захисника ОСОБА_1 , адвоката Коцана Р.М., надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження в порядку ст. 247 КУпАП. В клопотанні звертають увагу суду на те, що на відеозаписах, які знаходяться в матеріалах справи, не зафіксовано факту керування транспортного засобу ОСОБА_1 , адже відео раптово розпочинається з моменту як особа перебуває у медичному закладі. Таким чином не зафіксовано, чи було зупинено даний транспортний засіб під керуванням саме ОСОБА_1 . Окрім цього у відеоматеріалах не зафіксовано момент оформлення матеріалів справи, саме відео не є безперервним, а раптово починається та раптово закінчується. Вказують, що з долучених відеозаписів взагалі неможливо встановити обставини справи, адже на них не зафіксовано, що працівник поліції представився чи надав своє службове посвідчення для ознайомлення, хоча така вимога передбачена законодавством. Крім цього, неможливо встановити, які ознаки у водія могли б викликати підозру у працівника поліції, що водій знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, адже відеозапис ведеться з моменту перебування особи у медичному закладі, а саме направлення водія до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в якому повинні зазначатися ознаки, які б дали підстави працівникам поліції вважати, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння - взагалі є відсутнім в матеріалах справи. Вказане свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Щодо самої процедури огляду, вказують, що у долученому відеоматеріалі запис розпочинається лише з моменту де особі проводять експрес-тест на стан наркотичного сп`яніння. На відеозаписі особа вказує, що бажає здати кров на аналізи, таким чином виявляє бажання, щоб провели лабораторне дослідження, на що працівник медичного закладу чітко вказує, що вони не беруть кров. На запитання особи, який аналіз можна здати, також прозвучала чітка відповідь: «ніякий, було пройдено універсальний тест». Окрім цього, особа чітко вказала, що є хворим на цукровий діабет та приймає Інсулін. В подальшому, лікарем було складено Висновок щодо результатів медичного огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому було вказано: «перебуває у стані наркотичного сп`яніння».

Вважають вищевказані дії грубим порушенням Інструкції, адже згідно з п. 7 Розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Таким чином, в порушення вимог п. 12, 13 Інструкції у водія не відбиралися для дослідження у дві місткості біологічні середовища кров, слина чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя, рук, хоча він на цьому наполягав, не погоджуючись з результатами тесту. Суттєвим є те, що у Висновку лікарем, а також інспекторами у протоколі, які містяться в матеріалах справи не вказано інформацію, що в основу висновку покладено результати експрес-тесту, результати якого підлягали підтвердженню лабораторними дослідженнями. Будь яких доказів, що використання вказаного експрес-тесту дозволено на території України, тобто він має відповідні дозволені документи МОЗ, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про повірку, не долучено їх і до матеріалів справи. Зазначають, що в матеріалах справи відсутній Акт медичного огляду. Наявний лише Висновок, що є в повній мірі незрозумілим і нелогічним, адже саме Висновок видається на підставі Акту медичного огляду, який в свою чергу повинен містити в собі результати лабораторних досліджень, який так і не було проведено. Таким чином є підстави вважати Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння недійсним, і як наслідок неналежним доказом.

Звертають увагу суду на те, що жодних матеріалів справи, ні протоколу про адміністративне правопорушення, не було складено в присутності ОСОБА_1 та й взагалі під відеозапис

Таким чином, вважають, що із наявних матеріалів неможливо встановити жодні обставини, які б свідчили не лише про огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а й взагалі про огляд. Складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було здійснено з порушенням встановленого законом порядку, а тому просять закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На судовий розгляд зазначеної справи правопорушник не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у випадку, якщо вона сповіщена про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від правопорушника не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим причини його неявки до суду визнані неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності правопорушника на підставі наявних матеріалів.

Перевіривши матеріали справи, доходжу наступних висновків.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється:

керувати транспортним засобом у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №231132, копію постанови серія ЕНА №3942652 від 27.01.2025, висновок щодо результатів огляд на стан наркотичного сп`яніння, рапорт поліцейського та диск з відеозаписом.

Поза увагою судді не може залишитись той факт, що матеріали справи взагалі не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в час та місці за зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, з оглянутого судом відеозапису, який знаходяться в матеріалах справи, взагалі не зафіксовано факту керування транспортного засобу ОСОБА_1 . Відео раптово розпочинається з моменту як особа перебуває у медичному закладі. Таким чином не зафіксовано, чи було зупинено даний транспортний засіб під керуванням особи.

Окрім цього, саме відео не є безперервним, а раптово починається та раптово закінчується, що суперечить п. 5 Розділу II «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У своїй постанові Сьомий апеляційний суд від 02.07.2020 року, у справі № 686/4414/20 вказав, що «Відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є належними доказами у справі, оскільки вони не відображають відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність».

Пункт 4 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водив транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вказує, що ознаками наркотичного сп`яніння, є:

-наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

В даному ж випадку неможливо встановити які ознаки у водія могли б викликати підозру у працівника поліції, що водій знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, адже як уже було зауважено, відеозапис ведеться з моменту перебування особи у медичному закладі

Направлення водія до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в якому повинні зазначатися ознаки, які б дали підстави працівникам поліції вважати, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння - взагалі відсутнє в матеріалах справи.

Відсутність в матеріалах справи Направлення водія до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, де б були зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені п. 4 розділу 1 зазначеної вище інструкції, вважаю грубим порушенням п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`яУкраїни №1452/735 від 09.11.2015 року, відповідно до яких у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже з матеріалів справи неможливо встановити чи поліцейський у встановленому законом порядку направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Як зазначено вище, у долученому відеозаписі запис розпочинається лише з моменту проведення експрес-тесту особі на стан наркотичного сп`яніння.

На відеозаписі особа вказує, що бажає здати кров на аналізи, таким чином виявляє бажання, щоб провели лабораторне дослідження, на що працівник медичного закладу чітко вказує, що вони не беруть кров. На запитання особи, який аналіз можна здати, також прозвучала чітка відповідь: «ніякий, було пройдено універсальний тест». Окрім цього особа чітко вказала, що є хворим на цукровий діабет та приймає Інсулін.

В подальшому, лікарем було складено Висновок щодо результатів медичного огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому було вказано: «перебуває у стані наркотичного сп`яніння».

Суд вважає обгрунтованими доводи захисника ОСОБА_1 , адвоката Коцана Р.М., що вищевказані дії є грубим порушенням Інструкції, адже згідно з п. 7 Розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Таким чином в порушення вимог п.12, 13 Інструкції у водія не відбиралися для дослідження у дві місткості біологічні середовища кров, слина чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя, рук, хоча він на цьому наполягав, не погоджуючись з результатами тесту.

Відповідно до п.п. 15 17 Розділу III Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Суттєвим є те, що у висновку лікарем, а також інспекторами у протоколі, які містяться в матеріалах справи не вказано інформацію, що в основу висновку покладено результати експрес-тесту, результати, якого підлягали підтвердженню лабораторними дослідженнями.

Поряд з цим, відповідно до загальних Інструкцій з використання тесту багатопрофільного для виявлення наркотиків у сечі: амфетаміну, метамфетаміну, морфіну, марихуани, вказаний тест надає лише попередній результат, більш специфічний альтернативний метод повинен бути проведений для отримання заключного аналітичного результату. Зразки із позитивнимрезультатом повинні бути підтверджені більш специфічним методом. Перевагу віддають газовій хроматографії/мас-спектрофотометрії або високоефективній рідинній хроматографії.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній Акт медичного огляду. Наявний лише висновок, який видається на підставі Акту медичного огляду, який в свою чергу повинен містити в собі результати лабораторних досліджень.

Відповідно до п. 7,8,15 вищезазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин , що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Тобто, лабораторні дослідження повинні встановити кількісне визначення та вміст наркотичного засобу, що є базовим критерієм для встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння водія.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім цього, відповідно до п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з урахуванням наведеного, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння є недійсним, і як наслідок неналежним доказом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б у своїй сукупності свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, вважаю, що немає будь - якого підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом в час та місці, зазначених у протоколі; що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився в точності у встановленому законом порядку, а тому, неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинивлочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявність ознак наркотичного сп`яніння категорично заперечується ОСОБА_1 й нічим іншим цей факт не підтверджується, а відтак, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Враховуючи наведене, доходжу до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діянні ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись вимогами ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст. ст. 283-285 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Курус Р.І.