ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/451/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Даниленка В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

27 жовтня 2024 року о 19-й годині 30 хвилин в м. Києві, вул. Ревуцького, 12/37, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Suzuki Jimny» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітке мовлення, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася на місці, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 пояснила, що 27 жовтня 2024 приблизно о 18 год. 40 хв. на перехресті вул. Лесі Українки та Юрія Гагаріна в с. Вишеньки вона керувала автомобілем «Suzuki Jimny» д.н.з. НОМЕР_1 , відчула удар, зрозумівши, що відбулося зіткнення, злякавшись, не зупинила свій автомобіль і продовжила рух в напрямку м. Києва, де проживає її сусід по дачі. Приїхавши за адресою: м. Київ, вул. Братства Тарасівців, 12/37, припаркувала автомобіль в подвір`ї будинку. Побачивши пошкодження автомобіля, вона прийняла рішення викликати евакуатор від сусіда. Розповівши сусіду, що скоїла ДТП, останній запропонував їй випити сто грам коньяку для заспокоєння. Через деякий час, вони побачили невідомого чоловіка, який знаходився біля автомобіля ОСОБА_1 та розглядав його. Вийшовши на подвір`я, чоловік почав кричати на неї, і звинувачувати у вчиненні ДТП та залишенні його місця. Чоловік сказав, що їхав за її автомобілем з місця скоєння ДТП, щоб в подальшому викликати працівників патрульної поліції. По приїзду працівники патрульної поліції не слухали її пояснень, почали складати адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вона не погоджувалася з їх діями, оскільки за кермом автомобіля не перебувала, і не керувала ним. Відеофіксація розпочалася через дві години після ДТП, працівниками поліції не було роз`яснено прав, лише запропоновано пройти тест, вона не відмовлялась проходити тест, працівниками поліції не було зафіксовано моменту зупинки автомобіля, яким вона керувала з ознаками алкогольного сп`яніння.

Захисник Даниленко В.В. підтримав клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, звернувши увагу суду на те, що відеофіксація здійснювалась не безперервно.

В судовому засіданні інспектор Управління патрульної поліції м. Києва Буслов О.В. пояснив, що під час несення служби отримав орієнтування про те, що по проспекту Бажана рухається автомобіль Сукузі зі спущеним колесом. В подальшому даний автомобіль був виявлений на вул. Ревуцького, з пошкодженим правим колесом. Біля автомобіля Сузукі стояла ОСОБА_1 , охорона та свідок, який за нею їхав. Працівник поліції Буслов О.В. виявив ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 у зв`язку з чим запропонував останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Спочатку вона погодилась, і стали очікувати екіпаж з приладом Драгер, потім відмовилась проходити огляд на місці та у лікаря нарколога. Факт керування ОСОБА_1 автомобілем Сузукі було встановлено за поясненнями свідка ОСОБА_2 , і самої ОСОБА_1 , яка повідомила, що була на дачі та вживала алкоголь із сусідом і вирішила поїхати. Однак, під час виїзду з ОСОБА_3 скоїла ДТП не зупинилась і поїхала, на спущеному колесі, далі. Вона повідомила, що алкоголь вживала з сусідом на дачі, про вживання алкоголю після ДТП ОСОБА_1 нічого не говорила.

Судом неодноразово викликався свідок ОСОБА_2 , однак останній до суду не з`явився. В той же час, як слідує з його пояснень долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, 27 жовтня 2024 року о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем МАН д.н.з. НОМЕР_2 по просп. Бажана в м. Києві він побачив автомобіль Сузукі д.н.з. НОМЕР_1 , який їхав по всій дорозі на червоне світло і не зупинився. В подальшому ОСОБА_2 догнав цей автомобіль на вул. Ревуцького. З автомобіля Сузукі вийшла жінка по якій було видно, що вона у стані алкогольного сп`яніння, після цього він визвав наряд поліції.

Крім того, в судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського з якого вбачається, що поліцейським встановлені ознаки алкогольного сп`яніння та на 06 хв. 37 сек. працівник поліції повідомляє про необхідність ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому остання зазначає, що вживала алкоголь із сусідом, і спочатку погоджується пройти огляд. Після прибуття екіпажу поліції з приладом Драгер, на 17 хв. 50 сек. працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на приладі Драгер та на 18 хв. 27 сек. конркетизує своє питання: «Чи будете проходити огляд на приладі Драгер або проїхати до лікаря-нарколога?» на що ОСОБА_1 повідомляє - я не хочу, а на 18 хв. 31 сек. зазначає - я відмовляюсь.

Суд вислухавши захисника, свідка, переглянувши відеозапис, який суд вважає належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 27 жовтня 2024 року о 19-й годині 30 хвилин в м. Києві, вул. Ревуцького, 12/37, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Suzuki Jimny» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітке мовлення, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася на місці, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону полку 2 УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Бусловим О.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015.

Зміст адміністративного правопорушення, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, містить всі істотні ознаки складу правопорушення встановленого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол містить підпис ОСОБА_1 про роз`яснення їй прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а тому її доводи про не роз`яснення їй прав працівниками поліції, є неспроможними. Жодних пояснень щодо незгоди з діями працівника поліції з приводу незаконного притягнення до адміністративної відповідальності чи не здійснення керування автомобілем, під час складання протоколу ОСОБА_1 не викладала.

Як вбачається з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 27 жовтня 2024 року о 20 год. 42 хв. у ОСОБА_1 поліцейським виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння як різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, нестійка хода, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим і було виписано відповідне направлення.

Версія ОСОБА_1 з приводу того, що вона не керувала автомобілем і вживала алкоголь після того як припаркувала свій автомобіль у дворі на вул. Ревуцького є нелогічною, з урахуванням того, що сама ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що вживала алклоголь із сусідом, їй соромно, що зафіксовано на бодікамеру. Крім цього, свідок ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях чітко зазначив про те, що з автомобіля Сузукі вийшла жінка по якій було видно, що вона у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів захисника про неперервність наданих відеозаписів, то суд звертає увагу на те, що він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, передбачена безперервність здійснення відеозапису, під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Однак, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду, наданий суду відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення останньою, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В даному випадку відеозаписи є одним із доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Відтак, сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозаписи не викликають.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, працівник поліції висував вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння, отримував відмову, що чітко зафіксовано на відеозаписі, і почав цю відмову процесуально оформлювати, а саме складати протокол про адміністративне правопорушення. Судом не встановлено істотних порушень працівниками поліції ст. 266 КУпАП та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", а тому суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба