Провадження № 3/643/443/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 суддя Московського районного суду м. Харкова Скотар А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137372 від 26.09.2024, згідно з яким 26.09.2024, о 17:15, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 500», р.н. НОМЕР_3 в районі будинку № 191 по пр. Героїв Харкова у м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння, що засвідчено оглядом на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального приладу «Alkotest Drager 6820», відповідно до результатів якого, стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1,04 проміле, що свідчить про порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Квартенка О.Р., подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, вину у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції представник Амеліна І.А. подав письмові пояснення, в яких зазначив, що останній є військовослужбовцем Збройних Сил України та під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення виконував службові обов`язки у зв`язку з чим до нього мала бути дотримана особлива процедура. Не дотримання цієї процедури свідчить, що матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складені не уповноваженою на те особою, отже відсутня підстава для накладення на останнього будь-якого стягнення на підставі цих матеріалів.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи з місця події в порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 не є безперервними, через що неможливо відновити всі обставини події, крім того майже 20 хвилин спілкування ОСОБА_1 (саме той період коли ОСОБА_1 повідомив співробітників поліції про те, що він є військовослужбовцем) з працівниками поліції взагалі не зафіксовано на камеру.

Зазначені відеозаписи не містять факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , на них не зафіксовано жодних доказів законної зупинки транспортного засобу (порушення правил дорожнього руху тощо). З погляду на це всі наступні вимоги співробітників патрульної поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно останнього не є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулось з порушеннями Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 09.11.2015, а саме працівниками поліції не було проведено огляд з метою виявлення та встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Проаналізувавши у сукупності долучені до справи докази, суд дійшов наступного: відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Як встановлено під час судового розгляду 26.09.2024 працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 складений протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження факту скоєння даного адміністративного правопорушення до матеріалів адміністративної справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137372 від 26.09.2024, ДВД-диски з відеозаписом обставин адміністративного правопорушення з бодікамер працівників поліції та відео-реєстратора, результат тесту «Alkotest Drager 6820» (прилад № ARJL-03130027) від 26.09.2024, довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.09.2024, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.09.2024, розписка про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, рапорт співробітника патрульної поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Суд не погоджується з думкою ОСОБА_1 та його представника щодо необхідності застосування до останнього як військовослужбовця спеціальної процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці… несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху… зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Частиною 3 ст. 15 КУпАП передбачено, що при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до посвідчення офіцера, наданого ОСОБА_1 , останній є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , разом з тим він не перебуває на посаді водія у даній військовій частині та інкриміноване йому адміністративне правопорушення не пов`язано з керуванням транспортом ЗСУ чи іншого військового формування.

Адміністративну відповідальність в цьому випадку ОСОБА_1 має нести на загальних підставах.

Щодо не відповідності наданого суду відеозапису Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 слід зазначити, що відеозапис з відео реєстратора службового транспортного засобу співробітників патрульної поліції не містить фіксації факту порушення водієм транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 500», р.н. НОМЕР_3 Правил дорожнього руху України, що у свою чергу давало б можливість співробітникам поліції на законних підставах зупинити вказаний транспортний засіб.

Також на відеозаписах взагалі відсутні докази керування транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 500», р.н. НОМЕР_3 саме ОСОБА_1 , оскільки відео зйомка (з нагрудної камери) починається з моменту, коли ОСОБА_1 перебуває поблизу співробітників патрульної поліції та йому пропонують пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Разом з тим слід зазначити, що пунктом 1 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі «Інструкція з оформлення»), затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ця норма узгоджується з положеннями п. 2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі «Інструкція з виявлення»), відповідно до яких огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу I «Інструкції з виявлення» ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 1 розділу II «Інструкції з виявлення» огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейський проводить за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції.

З приведених норм вбачається, що проведенню огляду на стан алкогольного сп`яніння має передувати встановлення достатніх підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Такими достатніми підставами є виявлення у водія ознак (хоча б однієї) алкогольного сп`яніння, приведених вище.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів містить посилання на такі ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, проте у протоколі про адміністративне правопорушення вказані ознаки не зазначені, долучений до справи відеоматеріал не містить відомостей про механізм виявлення поліцейським таких ознак у ОСОБА_1 , а самі ознаки, з погляду на стан та поведінку ОСОБА_2 , відсутні.

Твердження представника ОСОБА_3 про незабезпечення безперервності фіксування правопорушення є обґрунтованим, так як долучені до матеріалів про адміністративне правопорушення відеозаписи з бодікамер працівників поліції та відео-реєстратора службового транспортного засобу свідчать про відсутність підстав для законної зупинки транспортного засобу та керування ним саме ОСОБА_1 .

Отже, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається ряд порушень діючого законодавства працівниками патрульної поліції, які не дозволяють суду визнати надані останніми докази достовірними та достатніми, так як вони не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» і не є такими, що свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження цієї позиції слід зазначити, зокрема, таке: відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон) у складі поліції функціонує патрульна поліція.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками… .

Поліція, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції… .

Статтею 35 Закону передбачені випадки, за яких поліцейський може (частина 1) та зобов`язаний (частина 2) зупиняти транспортні засоби.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно ч. 2 ст. 35 Закону поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частина 3 ст. 35 Закону передбачає, що п оліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Рапорт співробітника патрульної поліції, в якому останній посилається на усне звернення небайдужого громадянина щодо перебування водія транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 500», р.н. НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння, за відсутності будь-яких відомостей про автора такого звернення (П.І.П., адреса проживання, номер телефону тощо), не є доказом виконання співробітником поліції вимог ст. 35 Закону, які дають право для зупинки транспортного засобу.

Аналіз наявного у справі відеоматеріалу дає підстави стверджувати, що зупинка автомобіля ОСОБА_1 відбулась за відсутності будь-яких передбачених законом підстав, за яких працівник поліції може чи зобов`язаний зупинити транспортний засіб.

Працівниками патрульної поліції факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано. Записи з бодікамер патрульних також не містять відомостей про це.

За вказаних обставин всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі докази, зокрема процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яка з погляду на викладені вище обставини не дотримана, отриманий за її результатами висновок, не можна вважати правомірними за принципом «плодів отруйного дерева», так як є достатні підстави вважати, що відповідні докази не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом, а в даному випадку в наслідок незаконного зупинення транспортного засобу.

Зазначена обставина зумовлює визнання протоколу про адміністративне правопорушення, похідних від нього та інших наявних у матеріалах справи доказів недопустимими, тобто одержаними з порушенням порядку, встановленого законом.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх висновках, викладених, зокрема, в рішеннях від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України» неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких кожен, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами. Суд не має права за своєю ініціативою збирати додаткові докази винуватості особи.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Враховуючи конкретні обставини адміністративного правопорушення, докази, надані на підтвердження його вчинення, приведені вище норми національного законодавства та висновки Європейського суду з прав людини, практику Верховного суду та висновки Пленуму Верховного суду України суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується матеріалами справи. Факт керування автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не підтверджується наявними доказами з необхідними достатністю та достовірністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 268, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137372 від 26.09.2024) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду, через місцевий суд.

Суддя А.Ю. Скотар