Справа № 128/154/25
Провадження № 33/801/296/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №2121139, 03.01.2025 о 16:50 по вул. Олександра Осадчука, 16 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі «Daewoo », д.н.з. НОМЕР_1 та не виконав зупинки на вимогу працівника поліції, порушивши п. 2.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212134, 03 січня 2025 року о 16 год. 55 хв по вул. Олександра Осадчука у селищі Стрижавка Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, нечітка мова та хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,6 грн.

Постанова суду мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення доведена повністю належними та допустимими доказами. Досліджені судом письмові та відео докази суд вважав достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування та порушення судом норм права, просить зазначену постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що судом не досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, суд не звернув увагу на відсутність доказів факту керування ним транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції. Вважає, що за відсутності факту керування ним авто та зупинки транспортного засобу у працівників поліції були відсутні правові підстави вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП ОСОБА_1 постанову суду не оскаржує.

Крім цього, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зазначає, що він участі в розгляді справи не брав, копію оскаржуваної постанови отримав лише 26 лютого 2025 року, а апеляційну скаргу подано в десятиденний термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи ,постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Установлено, що 03.01.2025 о 16:50 по вул. Олександра Осадчука, 16, в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі « Daewoo », д.н.з. НОМЕР_1 і не виконав зупинки на вимогу працівників патрульної поліції , чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху. Цього ж дня, о 16 год. 55 хв по вул. Олександра Осадчука у селищі Стрижавка Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, нечітка мова та хода.. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився ,чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована поліцейським відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

DVD диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейських є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейських, яким зафіксовано, як працівники поліції переслідували та зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який намагався втекти від працівників поліції. На відеозаписах зафіксовано, в тому числі, невиконання ним законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, при цьому такі дії були вчинені після попередньої зупинки транспортного засобу, під час якої та спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 , розпочав рух автомобілем з відкритими водійськими дверима. Внаслідок чого працівники поліції вимушені були переслідувати автомобіль, оскільки ОСОБА_1 намагався безпідставно залишити місце події. Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявлені типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та хода. Водієві ОСОБА_1 запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, однак останній відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також пропозиція поліцейських надати письмові пояснення та підписати протоколи про адміністративне правопорушення ,зафіксовані на відеозаписі.

Положеннями ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції не було зупинено за передбачених законом причин (стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію»), оскільки докази його зупинки у матералах справи відсутні, а тому всі подальші дії працівників поліції є незаконними, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними і такими, що не знайшли об`єктивного підтвердження матеріалами справи .Як уже зазначалось, на переглянутому судом відеозаписі чітко зафіксовано, в тому числі, невиконання ним законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, при цьому такі дії були вчинені після попередньої зупинки транспортного засобу, під час якої та спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 , розпочав рух автомобілем з відкритими водійськими дверима. Внаслідок чого працівники поліції вимушені були переслідувати автомобіль, оскільки ОСОБА_1 намагався безпідставно залишити місце події. . Відтак вказані доводи скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не свідчать про наявність порушень у діях патрульних поліцейських та відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у Постанові зазначив, що за правилами статті 288 КУпАП України судами розглядаються скарги на постанови про адміністративні правопорушення. Інші дії адміністративних органів (наприклад, пов`язані із затриманням, особистим оглядом, вилученням речей і документів, відстороненням водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами, оглядом на стан сп`яніння) оскаржуються у встановленому для цього порядку.

В призмі зазначеного не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправомірність дій працівників поліції, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду у цій справі.

ОСОБА_1 у разі незгоди з діями працівників поліції мав право їх оскаржити у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Отже, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи, істотних порушень допущених при їх складанні, не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга не містить доводів, що їх би спростувала.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Ураховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, суд дійшов обгрунтованого висновку про застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук