Справа № 357/1036/25 Головуючий в суді І інстанції Дубановська І.Д.
Провадження № 33/824/2141/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності:

1) відповідно до постанови серії ЕНА № 3858542 від 14 січня 2025 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 13 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 10 березня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидорчук В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року скасувати та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидорчук В.А. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про день та час розгляду адміністративної справи.

Таким чином, апелянт вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, а тому просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, якою вона подана, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220966 складено працівниками поліції 14 січня 2025 року, оскаржувана постанова судді була винесена 13 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидорчук В.А. подав до суду лише 10 березня 2025 року, тобто пропустив встановлений законом 10-денний строк на апеляційне оскарження.

З постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції 13 лютого 2025 року.

Разом з тим, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зазначається, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції направлялась судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, як адреса проживання останнього ( АДРЕСА_1 ), однак вказане повідомлення було повернуту до суду з відміткою на конверті про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с. 17).

Доводи апеляційної скарги про те, що кореспонденція суду була направлена на неточну (некоректну) адресу спростовуються наявним у справі конвертом, у якому вказана правильна адреса.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без зауважень, тобто підтвердив правильність зазначеної адреси місця проживання.

Оскільки, інших даних в матеріалах справи зазначено не було, як і не було зазначено іншої адреси, суд першої інстанції використав всі заходи, передбачені ст. 277-2 КУпАП для повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та знаючи, що розгляд справи за даним протоколом буде проводитись в суді, не цікавився та знехтував своїми процесуальними обов`язками щодо дізнання результатів розгляду справи.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Оскільки, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидорчук В.А. не наводить конкретних обставин, які унеможливили подання апеляційної скарги на постанову судді у передбачений законом десятиденний строк, починаючи з моменту винесення постанови, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвокат Сидорчук В.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом і підлягає поверненню у зв`язку із відмовою в поновленні строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суду

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидорчука Віталія Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидорчука Віталія Анатолійовича на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року повернути особі, яка її подала, як таку що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана