Справа № 405/948/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Кропивницький

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Драний В.В., розглянувши адміністративну справу за матеріалами, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 282060 від 18.02.2025 року ОСОБА_1 18.02.2025 року о 15:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав її, погрожував їй фізичною розправою, принижував, залякував її, внаслідок чого було завдано шкоди її психічному здоров`ю. Вказані дії вчинялися у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Судом вжито передбачених законом заходів для повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи за адресою та номером мобільного телефону, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення. Також, на офіційному сайті Судової влади України дата та місце розгляду справи були вказані одразу після призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Суд відзначає, що чинний КУпАП не містить передбаченого порядку вручення судових повісток та викликів і не дає правового визначення про дані із своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи. Водночас, даним Кодексом не передбачено і можливості закриття справи про адміністративне правопорушення через невручення судової повістки безпосередньо особі з різних причин, як то відрядження, хвороба, відпочинок, зміна місця проживання, ухилення від вручення повістки тощо, оскільки в таких випадках права та інтереси потерпілого чи суспільства (держави) можуть залишитися назавжди порушеними, що є неприпустимим у правовій державі.

Керуючись завданнями законодавства про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП) та завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення (стаття 245 КУпАП), враховуючи принцип невідворотності адміністративної відповідальності внаслідок закінчення строків давності до її притягнення, а також необхідністю забезпечення прав та інтересів потерпілого і інтересів суспільства, є можливим розгляд справи про адміністративне правопорушення без наявності даних про вручення судової повістки безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи, які вчинили домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого -малолітньої чи неповнолітньої особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до положень ст. 3 цього Закону предметом його регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя, батьків і дітей.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою безпосереднє настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого - малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, які в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, що відповідно до ст.ст. 251, 256 КУпАП мають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Як вбачається із заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 18.02.2025 року близько 15:00 год. її чоловік ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав її, погрожував їй фізичною розправою, принижував, залякував її, внаслідок чого було завдано шкоди її психічному здоров`ю. Вказані дії вчинялися у присутності її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим також була завдана шкода їх психічному здоров`ю.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

При цьому, самі по собі пояснення ОСОБА_2 не можуть бути достатнім доказом вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вона була учасником даного конфлікту, тобто є зацікавленою особою.

Також суд критично ставиться до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_1 відносно постраждалої особи ОСОБА_3 від 18.02.2025 року, оскільки ОСОБА_3 не досягла того віку, щоб взагалі давати відповіді на питання та заповнювати будь-які форми або анкети.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, в своїх судових рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Тобто суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб змінювати зміст обвинувачення, яке міститься у протоколі, що випливає із загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину ставиться вчинення домашнього насильства відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2023 р.н., яка вказана потерпілою. Водночас, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство лише відносно своєї дружини ОСОБА_2 . При цьому, вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 не можна розцінювати як вчинення такого насильства і стосовно дитини.

Відтак, суд вважає, що у зібраних та наданих суду матеріалах справи відсутні об`єктивні, беззаперечні та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої дитини, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Владислав Вікторович Драний