Справа № 348/1362/24
Провадження № 33/4808/268/25
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максименко О. Ю.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Лейбюка В.П. на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 ,

відмовлено у задоволенні заяви про відстрочку та розстрочку виконання постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку та розстрочку виконання постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2024 р. у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП..

Не погоджуючись з постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2025, захисник ОСОБА_1 адвокат Лейбюк В.П. подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відстрочити виконання постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2024 р., в частині накладання на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. строком на 12 (дванадцять) місяців рівними частинами щомісячно, починаючи з дня набрання постанови суду законної сили та в частині позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, на один місяць, починаючи з дня набрання постанови суду законної сили.

Вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню через порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить скасувати її.

Зазначає, що суд в оскаржуваній постанові не правильно встановив обставини справи щодо матеріального становища сім`ї ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_1 утримує багатодітну сім`ю, є учасником бойових дій, характеризується за місцем проживання добре, вперше вчинив правопорушення, офіційно не працевлаштований, є професійним водієм, тож тимчасово допомагає як водій благодійним організаціям по доставці гуманітарних вантажів на передову ЗСУ, а тому сплата штрафу у розмірі 17000 гривень поставить сім`ю ОСОБА_1 у скрутне матеріальне становище.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Лейбюк В.П. не з`явилися, однак адвокат Лейбюк В.П. подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що учасники самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги захисника адвоката Лейбюка В.П. може бути проведений без участі інших учасників судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

В силу вимог ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (постанови) або роблять його неможливим з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції було прийнято до уваги сімейне та матеріальне становище ОСОБА_1 , який дійсно має багатодітну сім`ю, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою про безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, актом обстеження та характеристикою за місцем проживання. Крім того, ОСОБА_1 має посвідчення як особа, яка має пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Разом з тим, зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не працює та не має можливості знайти роботу по спеціальності, оскільки є професійним водієм. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані, які дозволяють встановити, що ОСОБА_1 дійсно не має матеріальної можливості сплатити суму штрафу, перебуває на обліку у центрі зайнятості та зареєстрований як безробітний, не має додаткового заробітку та отримує допомогу про безробіттю, яка на даний час є єдиним джерелом його доходу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що застосування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами стосовно осіб, які вчинили правопорушення, що пов`язані із порушенням Правил дорожнього руху, обґрунтовується необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Застосовуючи справедливе покарання за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Так, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до загальновідомих даних на території Івано-Франківської області за 2024 рік сталася 391 ДТП за участю водіїв, які керували транспортними засобами у стані сп`яніння нетверезому стані, під час яких загинуло 3 осіб, а 130 осіб отримали травми різного ступеню.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушниці.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення невідворотно настають певні негативні наслідки.

Даних, які б вказували на наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, у матеріалах справи немає.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Лейбюка В.П. залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відстрочку та розстрочку виконання постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв