Справа № 353/313/22
Провадження № 3/353/1/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районого управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, гр. України, за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

08.05.2022 року о 18 год. 15 хв. інспектором СРПП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Дужиком Я.О. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 460379 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а саме про те, що він, в порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, 08.05.2022 року о 17 год. 43 хв. по вул. Центральна, 20, в с. Локіка керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, гучномовця, не запинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Пежо 0956» на вул. Ковалівка, 5.

16.05.2022 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАПта протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Лущак Н.І. для розгляду.

В судові засідання, призначені до розгляду на 31.05.2022 року, 20.06.2022 року та 12.07.2022 року ОСОБА_1 не з`являвся.

Судові повістки, які направлялися ОСОБА_1 за місцем його проживання (перебування), зазначеним у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - АДРЕСА_1 , поверталися на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат вітсутній за вказаною адресою» (а.с. 19) та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 22).

Відповідно до Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльноті) № 173 від 26.05.2022 року, рядового ОСОБА_1 , 1992 р.н., призвано по загальній мобілізації на військову службу військовозобов`язаних з 26.05.2022 року до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.07.2022 року зупинено судове провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП на час його проходження служби в Збройних Силах України до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Відповідно до повідомлення старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_3 № 813/6050 від 11.02.2025 року (а.с. 57), наданого на запит суду, колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 солдату ОСОБА_1 на момент надання даної відповіді призупинена військова служба відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 05.11.2024 року № 316.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2025 року відновлено судове провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та продовжено судовий розгляд. Розгляд справи призначено на 15 год. 00 хв. 31.03.2025 року.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Визначення у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до встановленої практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішеннях у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Наведене робить можливим застосування за аналогією норм закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань, які напряму не врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі - постанова Пленуму ВСУ) судам роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до положень ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду наголошує, що нез`явлення обвинуваченого до суду на виклик через захист Держави від збройної агресії російської федерації не може свідчити про умисне вчинення дій, спрямованих на ухилення від суду, що виключає закінчення строків давності й зупиняє строки, визначені ч. 1 ст. 49 КК України (Постанова колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 16.05.2023 року у справі № 554/10716/19).

Пунктом 8 постанови Пленуму Пленуму ВСУ, передбачено, що якщо закінчились певні строки давності згідно ст. 49 КК України, то звільнення від відповідальності є не правом, а обов`язком суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 року в справі №735/1121/20 вирішувала виключну правову проблему щодо застосування судами строків давності, передбачених ст.49 КК України. На переконання ВП ВС, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення і застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за таким правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності і вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Тобто, строк звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження судом чітко визначений і не залежить від фактору здійснення тих чи інших процесуальних дій у кримінальному провадженні, що узгоджується й з послідовністю викладення норм ст. 38 КУпАП та вищезазначеним тлумаченням судом її положень, що має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом із усіх можливих.

Отже, положеннями КК України та положенням КУпАП і усталеною судовою практикою чітко визначено, що в разі закінчення строків притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, особу належить звільнити від такої. І це не право, а обов`язок суду, в тому числі на етапі підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні чи в справі про адміністративне правопорушення, не розпочинаючи провадження, тобто без визнання особи винною за результатами повного судового розгляду.

Як вбачається з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розглянути дану справу у встановлені Законом строки (протягом одного року з дня його вчинення) у суду не було можливості, оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України (військові частини НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_3 ).

Згідно з протоколом серії ДПР18 № 460379 від 08.05.2022 року, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 08.05.2022 року, тобто на час винесення судового рішення по даній справі минув строк накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП слід закрити, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, ст. 49 КК України, керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст.ст. 122-2, 283-284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити, за спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Судовий збір по справі про адміністративне правопорушення в сумі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок віднести на рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня винесення постанови через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

СуддяН. І. ЛУЩАК