Справа № 149/532/25
Провадження №3/149/338/25
Номер рядка звіту 327
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І. В., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 678162 від 11.02.2025, ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей ОСОБА_1 , 2014 р.н та ОСОБА_2 , 2019 р.н, а саме не створила за місцем проживання дітей належних умов для їх виховання та розвитку, не надавала жодної матеріальної підтримки на їх утримання, залишила дітей на виховання своєї матері та вітчима.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явилася, заяв, клопотань не подала.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області до суду не з`явилася, суддя, з урахуванням ст.ст. 245, 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути дану справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів.

Така позиція суду узгоджується з висновками зазначеними у рішеннях ЄСПЛ, відповідно до яких на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу. Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Норма ч. 2 ст. 184 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту порушила особа, щодо якої складено протокол або посилання на нормативно-правовий акт, що встановлює необхідність дотримання правил, за порушення яких передбачена відповідальність ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 175/1982/16-а).

За змістом cт.cт. 254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року. При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 175/1982/16-а).

Зібрані у справі докази не підтверджують наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а також вину ОСОБА_1 в його вчиненні, оскільки в протоколі відображено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, однак відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, що встановлює необхідність дотримання правил, за порушення яких передбачена відповідальність ст. 184 КУпАП, не вказано дату, час і місце вчинення правопорушення, а до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за ст. 184 КУпАП.

Інші зібрані у справі докази не спростовують встановлені обставини, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема відсутність у протоколі посилання на нормативно-правовий акт, що встановлює необхідність дотримання правил, за порушення яких передбачена відповідальність ст. 184 КУпАП, відсутність доказів, які б давали можливість встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а також те, що суддя не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення вважаю провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184, 221, 247, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК