Справа №468/226/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Звягіна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Баштанського РВП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 22.01.2025 року о 10:00 год. в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина, а саме за останні п`ять років не відвідував сина за місцем його проживання та навчання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, що вихованням сина дійсно не займається, але не через відсутність такого бажання чи інтересу до життя дитини, а через вороже ставлення його колишньої дружини, яка перешкоджає будь якому спілкуванню батька з сином.

Представник ОСОБА_2 зауважив, що працівником поліції, що склав відповідний протокол, не долучено до нього належних, достатніх, допустимих доказів, як і не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторін цього правопорушення.

Так, в протоколі вказано, що ОСОБА_3 не виконує своїх обов`язків, зазначених в ст.ст. 150 і 180 СК України, що виразились в неучасті упродовж п`яти років у вихованні і розвитку сина, невідвідування його вдома і в школі.

Крім того, працівником поліції не взято до уваги дії матері сина, яка вжила і вживає усіх заходів для унеможливлення реалізації ОСОБА_4 свого права і обов`язку на спілкування і виховання сина, заявила про небажання ні спілкування, ні стягнення, ні отримання будь-яких коштів, чи іншої матеріальної допомоги від ОСОБА_1 .

З весни 2022 року по весну 2023 року ОСОБА_3 перебував в ЗСУ і лише в 2023 році приїхав на проживання в м.Баштанку, де ОСОБА_5 не допускала його ні за місцем свого проживання побачитись з сином, ні на вулиці, а при здійсненні таких спроб була з цього приводу ініціатором значних, суттєвих скандалів.

Вказане змусило ОСОБА_1 звернутись до органу опіки з відповідним письмовим зверненням про усунення перешкод з боку ОСОБА_6 у спілкуванні з сином шляхом встановлення ОСОБА_1 порядку участі у вихованні дитини (копія звернення додається). По цьому зверненню проводяться підготовчі дії органом опіки Баштанської міської ради для прийняття рішення.

Насамкінець додав, що ОСОБА_1 бажає спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали, приходжу до висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП.

Так, ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Положеннями ч.ч. 2,3 ст. 150 Сімейного кодексу України зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Дослідивши матеріали, приходжу до висновку, що своїми діями, які призвели до непримиримої ворожнечі з матір`ю дитини, ОСОБА_1 створив, навіть не бажаючи цього, всі умови для унеможливлення виконання ним передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї малолітньої дитини, чим вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена у повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами.

Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 34 КУпАП, щире розкаяння ОСОБА_1 , визнання ним того, що він дійсно не приймає участі у вихованні дитини, наявність трьох малолітніх дітей на утриманні, судом визнається обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 35 КУпАП, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу, що притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини за адміністративне правопорушення, враховуючи активну позицію матері дитини, яка не бажає встановити контакт батька з сином, вважаю за необхідне піддати правопорушника такому виду адміністративного стягнення, як попередження, що є достатнім для усвідомлення та виправлення правопорушником ситуації що створилася у відносинах зі своєю дитиною та його матір`ю, та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Статтею 40-1 КУпАП, передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 184, ст. 221,283,285 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На підставі ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: