ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/616/25 Справа № 179/1762/24 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника адвоката,- Салтисюка Ю.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Салтисюка Ю.В. на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, -

встановила:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №298505 від 01.09.2024 року, о 19-20 годин на автодорозі Т-0410 Дніпропетровськ Магдалинівка - Котовка 35 км+500м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SUZUKI VITARA д/н НОМЕР_1 , рухаючись на прямолінійній ділянці дороги, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, створив перешкоду та небезпеку іншому учаснику дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу, порушив п. 10.1. та 13.1 ПДР. В результаті чого допустив зіткнення з автомобілем RENAULT TRAFIK д/н який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 , на підстав п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою без з`ясування усіх обставин справи, оскільки порушення п. 10.1, 14.6 ПДР саме водієм ОСОБА_2 перебуває у причино-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджується постановою Магдалинівського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2024

року. Зауважує, що вказане судове рішення є законним та обґрунтованим та таким, що спростовує винуватість ОСОБА_1 .

Зазначає, що суд закриваючи справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до норм процесуального закону повинен встановити вину особи, яка притягається до відповідальності.

Вислухавши ОСОБА_1 та його представника, які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги з викладених в ній підстав, дослідивши та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про закриття провадження у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до відповідальності та невстановлення при цьому доведеності чи недоведеності вини особи є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Задля встановлення вини ОСОБА_1 щодо невиконання даного пункту ПДР, необхідно встановити, чи дійсно він здійснював напрям руху, з урахуванням дорожньої розмітки та схеми ДТП.

З наданих матеріалів слідує, що постановою Магдалинівського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, - ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у вказаній постанові зазначено, що саме порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 та 12.1 ПДР, знаходиться у причино-наслідковому зв`язку з дорожньо- транспортною пригодою, оскільки ОСОБА_2 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховув дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

З огляду на фактичні обставини справи, те, що водій ОСОБА_1 не міг уникнути зіткнення, шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР, і як про це стверджує потерпілий, що не може бути поставлено йому за провину, тому що він не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм. ОСОБА_1 , об`єктивно не міг передбачити і не мала такої можливості передбачити, що водій що рухався в попутному напрямку, який завчасно бачив попереду автомобіль не дотримуючи безпечної швидкості не переконається у безпечності руху.

За таких обставин, враховуючи що постанова місцевого суду від 21 жовтня 2024 року набрала законної сили, та під час постановлення оскаржуваного рішення мала

преюдиціальне значення, вважаю, за всатновлених фактичних обставин, вини ОСОБА_1 недоведена, оскільки порушення п. 10.1 та 12.1 ПДР саме водієм ОСОБА_2 перебуває в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого апеляційні доводи щодо закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є слушними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищенаведене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника Салтисюка Ю.В., - задовольнити.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , закрити за на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рябчун