ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Кривий Ріг, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем ЗСУ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.130 КпАП України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом 1-ї інстанції:

12.11.2024 о 09-00 на 32км 200м траси Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь у м. Костянтинівці Донецької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя), та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП БЛІЛ м. Костянтинівка відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує Т3, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів.

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за частиною 1 та 2 статті 130 КУпАПта накладеноадміністративнестягнення, із застосуванням ч.3 ст. 30 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки 04 (чотири) місяці 4 (чотири) дні, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що суд позбавлений права застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, коли винна особа вже позбавлена такого права.

Вказує, що судом першої інстанції не досліджено наявні в матеріалах справи докази та не надано їм належну правову оцінку.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про відмову проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративнеправопорушення не може бути доказом вини, оскільки є виключнопроцесуальною формою фіксаціїскоєногоправопорушення.

Наголошує, що рапорт інспектора патрульної поліції не може вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки дана особа є представником суб`єкта ладних повноважень, який здійснює контроль за безпекою дорожнього руху.

Позиції сторін в суді:

Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Висновки суду:

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому порядку.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП зазначає, що повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року(далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння, відповідно до п.6 розділу 1 зазначеної Інструкції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушень в діях ОСОБА_1 ч. 2 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171702 від 12.11.2024 року, де зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння при наявності таких ознак;

рапортом поліцейського СРППВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області Тетеріна В.Ю., відповідно до якого на блок посту Л009 бувзупиненийтранспортний засіб ВАЗ 21043 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився;

рапортом поліцейського СР ПП ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області Бринзи А.С., відповідно до якого під час патрулювання було здійснено виїзд на виклик БП у зв`язку з зупинкою транспортного засобу, водій якого перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння. Прибувши на місце було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився;

довідкою інспектора СР ПП ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області Захарової Н., якою підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 130 КУпАП протягом року;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2024 року, згідно якого огляд не проводився;

копія постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 20.05.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік;

відеозапис долучений до протоколу, на ОСОБА_2 повідомив, що керував транспортним засобом ВАЗ 21043 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на пропозицію працівника патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, відмовився.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності вони підтверджують обставини встановлені в суді. При цьому, будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази відсутні і не встановлені.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав правову оцінку та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 12 листопада 2024 року за участю ОСОБА_1 здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта, щодо відсутності доказу про факт відмови від проходження

огляду на стан сп`яніння спростовується відеозаписом, долученим до протоколу. На вказаному відеозапису працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про виявленні ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що останній відмовився. Працівником поліції було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду у виді складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення .Крім того, свою відмову в проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 зазначив і в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності : Керував авто ВАЗ 2404. В наркологію не поїду.», що засвідчив особистим підписом.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, апеляційний судвважає, що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вище вказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Отже, під час судового розгляду достовірно встановлено, що працівником поліції виконано всі вимоги чинного законодавства і вжито всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини, оскільки є виключно процесуальною формою фіксації скоєного правопорушення, не виключає вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, оскільки дані, які зафіксовані у протоколі повністю узгоджуються з іншими доказами у справі та беззаперечно вказують на наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до п. 15 Інструкції «з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

При цьому, рапорт поліцейського не є самостійним беззаперечним доказом вини особи, у вчиненні адміністративного правопорушення, однак протокол про адміністративне правопорушення та рапорт оцінені судом першої інстанції у сукупності з іншими належними та допустимими доказами у справі, які узгоджуються між собою та доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення передбаченогоч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім того факт вчиненняадміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП повторно протягом року підтверджуєтьсяпостановоюЗапорізького районного суду Запорізької області від20 травня 2024 року про ОСОБА_3 до адміністративноївідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАПта постановою № 1015 серії ЕНА № 3460309, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП України за керування транспортним засобом особою, позбавленою такого права.

Так, відповідно до п. 21 абз. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами Українизаконодавствау справах про деякізлочинипротибезпекидорожньогоруху та експлуатації транспорту, а також про адміністративніправопорушення на транспорті» позбавлення права керуватитранспортнимизасобамиможназастосовувати як додатковепокараннянезалежновід того, що особу вжебулопозбавлено такого права в адміністративному порядку.

Апеляційний суд зазначає, що порушення особою правил дорожнього руху, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення, створює реальну небезпеку для життя та здоров`я інших осіб. Тому покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення. Обранийсуддею вид адміністративногостягнення, з урахуваннямвимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, відповідаєобставинамсправи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

При вирішенні питання про наявність вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом першої інстанції досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи, їм надана оцінка у сукупності.

Таким чином, інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б вказували на істотні порушення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя