ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/171/25
Провадження №3/477/259/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Клюсевич-Шараповою Н.М.,

за участю особи, відносно якої складено протокол,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №702977 від 12 січня 2025 року, в той день о 14:00, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по автомобільній дорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 171-й кілометр, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, тремтіння пальців рук, але на вимогу поліцейських відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судому засіданні ОСОБА_1 ю свою вину не визнав і просив закрити провадження в справі через відсутність доказів на підтвердження його вини. Пояснив, що після зупинки транспортного засобу поліцейські перевіряли його документи і виявили, що в базі даних мається постанова 2015 року, за якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Тому, як вони сказали, за розпорядженням їх керівництва таких водії обов`язково потрібно перевіряти на наркотичне сп`яніння. Вони повідомили, що потрібно проїхати з ними до медичного закладу, а зброю та інше військове спорядження, яке було з ним, повинен залишити в автомобілі. Проте він не міг цього зробити, так як це суперечило положенням його військової служби. По суті він не відмовлявся їхати до медичного закладу. Після того як поліцейські склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, то він сам пройшов огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, про що надав копію медичної довідки. Крім того представив письмове заперечення по суті обвинувачення, в яких також зазначив, що поліцейські не повідомляли йому про наявність конкретних ознак сп`яніння, а тому вимога пройти огляд на визначення стану сп`яніння була незаконною. Загалом вказував, що поліцейськими був порушений порядок огляду водія на визначення стану сп`яніння.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (далі - Інструкція).

Пунктом 4 розділу І цієї ж Інструкції визначені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, в п. 3 розділу І цієї Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

При цьому в п. 12 цієї ж Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9, розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22, розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічні положення щодо проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння виписані і в ст. 266 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Це неодноразово визначено правовими позиціями ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» ЄСПЛ визнав, що кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом, також підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи. До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому записана суть правопорушення, яке зазначено вище, додано два DVD-R диска із відеозаписом події.

Дослідженням відеозаписів на DVD-R дисків встановлено, що ними зафіксований весь процес події, але не весь запис якісний, оскільки на частині запису відсутній звук, а через те, що спілкування поліцейських та водія відбувалося на узбіччі автомобільної дороги, то через звук моторів проїжджаючих повз них транспортних засобів не чутно деяких частин розмов.

З досліджених записів вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейські перевіряли його документи, в тому числі по базам даних і виявили, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, тому, без виявлення у нього будь-яких ознак сп`яніння, почали випитувати у нього чи вживав він щось на протязі останніх 28 днів. Після того як він повідомив, що раніше (записом не зафіксовано якісно коли) трохи відпочивав з хлопцями щось курив (що саме не зафіксовано), вони почали вимагати проїхати йому до медичного закладу для огляду на визначення стану сп`яніння. На початку він відмовлявся, оскільки він їхав зі зброєю і значним боєкомплектом, який не міг залишити на місці зупинки. Але потім намагався узгодити свою поїздку з керівництвом, однак не отримав однозначної відповіді.

При цьому суд вважає, що поліцейським безпідставно, без посилання на будь-який нормативний акт було поставлено питання про те, чи вживав він якісь засоби на протязі останніх 28 днів.

Виходячи із цього суд не знаходить доведеною вину ОСОБА_1 , оскільки поліцейськими не вчинялися дії по виявленню ознак сп`яніння та вони виявлені не були і водієві не були повідомлені, а положення ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року вказують, що огляд на визначення стану сп`яніння повинен проводитися, якщо такі ознаки були виявлені. Оскільки ознак сп`яніння виявлено не було то вимога пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння є неправомірною і безпідставною, і як наслідок складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законним.

Його заперечення на безпідставне проведення огляду також підтверджується і медичною довідкою, наданою ним суду від 12 січня 2025 року, відповідно до якої він в той день пройшов обстеження в комунальному некомерційному підприємстві Миколаївський обласний центр психічного здоров`я і за результатами якого було встановлено його тверезість і відсутність сп`яніння, в тому числі й наркотичного. Той факт, що згідно зі ст. 266 КУпАП огляд водія на визначення стану сп`яніння повинен проводитися в присутності поліцейського не спростовує медичного документу, який суд бере до уваги як доказ згідно положень ст. 251 КУпАП, оскільки норми цієї статті вказують, що доказами можуть бути й інші документи.

Виходячи з цього суд не може вважати законними підстави для вимоги пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння повідомлення ОСОБА_1 про вживання якихось речовин, оскільки доказами не зафіксовано, що поліцейські, не виявили у нього ознаки сп`яніння, не з`ясували достеменно що ним вживалося, коли вживалося і які це має наслідки з точки зору можливого перебування його в стані сп`яніння і недопущення керування транспортним засобом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких встановлених обставин, слід дійти висновку про необхідність закриття провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд.

Суддя Р.В. Козаченко