Справа № 938/368/24
Провадження № 33/4808/79/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 та його захисниці Бойчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2024 року відносно нього,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Cтягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 18 квітня 2024 року о 23год 10хв. в с. Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки "Volkswagen Caddy", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразне мовлення, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» 6810, та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що зміст відеозаписів спростовує наявність ознак сп`яніння, які зазначені в протоколі та в направленні в заклад охорони здоров`я. Поведінка повністю відповідає обстановці, є адекватною, координація рухів чітка. Крім того, він погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, про що багаторазово повідомив працівникам поліції. Проте, поліцейський ввів його в оману, сказавши, що він може за бажанням пройти огляд на стан сп?яніння, а може і не проходити та відмовитись. При цьому, у поліцейських не було з собою спеціального технічного приладу «Драгер» для проведення огляду і вони самі не хотіли доставляти його до закладу охорони здоров?я, що знаходиться в селищі Верховина на відстані біля 40 км. Він не був відсторонений поліцейськими від керування транспортним засобом, що також спростовує факт перебування у стані сп`яніння. Зауважує, що протокол є документом (актом), де поліцейський висуває звинувачення особі у вчиненні адміністративного правопорушення, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Зміст направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не узгоджується зі змістом відеозаписів, де безсторонньо зафіксовані обставини події. Поліцейські не направляли його для проходження огляду в заклад охорони здоров`я. Також, ставить під сумнів рапорт, оскільки він складений працівником поліції і також містить інформацію, що спростовується відеозаписом. Щодо відеозаписів, то у протоколі не вказано технічний засіб, яким здійснені відеозаписи, як це передбачено ст.256 КУпАП. На диску відсутній безперервний відеозапис, а саме з моменту початку виконання службових обов?язків до закінчення складання протоколу, вручення всіх документів. Будь-яких підписів в протоколі він не ставив, а тому вважає наявні в ньому підписи підроблені. Посилання в протоколі на свідків події немає, документального підтвердження повноважень поліцейських на дату, час події і територію в матеріалах справи немає. Крім цього поліцейськими не було роз`яснено йому його права та обов`язки.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі відносно нього у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В результаті розгляду справи, суд першої інстанції визнав доведеними обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки обставини викладені в постанові не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи (а.с.5) вбачається, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 ствердно погодився. Проте працівники поліції не провели огляд, а продовжили ставити запитання «чи хоче він пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу». ОСОБА_1 вдруге однозначно висловив свою згоду пройти такий огляд. Проте працівники поліції не провели огляд, а продовжили дублювати попереднє запитання, а також роз`яснювати ОСОБА_1 , що він має право відмовитись від проходження такого огляду. ОСОБА_2 зрозумів натяк працівників поліції та сказав що він відмовляється пройти огляд. Тоді йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. На цю пропозицію ОСОБА_2 також відповів згодою, проте не був доставлений працівниками поліції для проведення огляду. Вони продовжували задавати аналогічні запитання, доки ОСОБА_1 не відмовився їхати в лікарню.

Зазначені дії працівників поліції суперечать вимогам діючого законодавства, зокрема п.2.5 ПДР, ст.266 КУпАП, а також Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно зазначених норм права, за наявності ознак сп`яніння працівник поліції має висловити «вимогу» водієві про проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі згоди водія, працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Проте, працівники поліції, після згоди водія ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не провели та до закладу охорони здоров`я для медичного огляду водія не доставили. При цьому, вони продовжили переконувати водія, що він має можливість відмовитися від огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, заслуговують на увагу твердження захисника, що з боку працівників поліції відбулася провокація адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 хотів пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, однак згодом дослухався переконання поліцейських про можливість відмовитися від проходження таких оглядів.

Враховуючи це, апеляційний суд дійшов висновків про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення.

Верховний Суд України неодноразово звертав увагу місцевих судів на обов`язок проведення якісного розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачені ст.130 КУпАП, та ретельної перевірки обставин викладених в протоколі.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reportsof Judgmentsand Decisions 1998-VI.

У своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Під провокацією (поліцейського) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою наведені норми права, а також обставини зафіксовані на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції. Внаслідок цього, суд дійшов хибних висновків. Крім того, не врахував суд і той факт, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суперечать відеозапису події, що є підставою для визнання недопустимими доказами викладених у протоколі фактичних даних.

За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт