Провадження № 3/742/430/25
Єдиний унікальний № 742/1185/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Ільченка О.І., секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 КупАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків, передбачених законодавством, відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.08.2023 близько 16 год. 20 хв. неподалік буд. АДРЕСА_2 , та згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/15042-ІТ від 29.11.2024, причиною події були дії малолітнього ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п.п. 6.7, 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причиновому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом телефонограми.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Відповідно до положень ст.184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150,180 Сімейного кодексу України.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини, що також підтверджується і даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №047369 від 19.02.2025, постановою про закриття кримінального провадження від 30.12.2024 з якої вбачається відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у діях водія автомобіля марки ВАЗ 21150, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 ; протоколом огляду місця ДТП від 03.08.2023 та схемою місця ДТП; протоколами допиту малолітнього (неповнолітньог) потерпілого від 25.09.2023 та протоколом допиту свідка від 12.01.2024; висновком експерта №303 від 03.10.2023 про наявні тілесні ушкодження у велосипедиста ОСОБА_2 , а також висновком експерта № СЕ-19/125-24/15042-ІТ від 29.11.2024 з якого вбачається, що за вказаних умов та обставин з технічної точки зору невідповідності в діях водія автомобіля ВАЗ 21150, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. А також, що за вказаних умов та обставин, малолітнього велосипедиста ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п.п.6.7, 10.1, 10.4 ПДР, з технічної точки зору перебувають у причиновому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2, 5-20).

Тобто в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КупАП, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь вини і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, керуючись ч.1 ст.184 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.

У разі несплати штрафу в установлений ч.1 ст. 307 КУпАП у п`ятнадцятиденний строк у порядку примусового виконання з порушника стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО