Єдиний унікальний номер 341/381/25
Номер провадження 3/341/120/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

Вельми Е. Б.,

захисника Шевчук-Філімон Н. М.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

установив

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року за наступних встановлених суддею обставин.

27.02.2025 близько 15 год 18 хв у м. Бірштині по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, н. з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, не отримував посвідчення водія у відповідних сервісних центрах МВС (без посвідчення водія відповідної категорії), не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Гр. ОСОБА_1 притягнуто 15.12.2024 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова ЕНА 3669180. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 07.03.2025 та відкладено за клопотанням особи на 21.03.2025, оскільки ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив ознайомитись з матеріалами справи та скористатись допомогою адвоката.

У черговому судовому засіданні 01.04.2025 ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що дійсно 27.02.2025 керував транспортним засобом та не має і не отримував посвідчення водія. При цьому зазначив, що діяв у стані крайньої необхідності, оскільки віз бабусю до лікарні. Також, додав, що такі обставини пояснював працівникам поліції, проте вони його не слухали. Зазначив, що правил дорожнього руху не порушував і його автомобіль зупинили незаконно.

Захисник просила провадження у справі закрити, оскільки автомобіль ОСОБА_1 працівники поліції зупинили протиправно, всупереч положенням статті 35 Закону України «Про національну поліцію», після зупинки ТЗ не повідомили причини такої зупинки.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, поясненням особи та її захисника, суддя виходить з наступного.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами ч. 2 ст. 126 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому за вище викладених обставин, доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 27.02.2025 серії ЕПР1 № 257847;

- рапорті працівника поліції від 27.02.2025;

- копії постанови від 15.12.2024 серії ЕНА № 3669180 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, доказів оскарження і скасування якої судді не надано, що свідчить про повторне вчинення особою протягом року відповідного правопорушення;

- листі начальника ВП № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, згідно з яким станом на 28.02.2025 відповідно до бази даних головного сервісного центру «НАІС» ОСОБА_1 не наділявся правом керування транспортним засобом, посвідчення водія на право керування транспортним засобом будь-якої категорії відсутнє;

- відеозаписах працівників патрульної поліції, на яких відображено рух та подальшу зупинку транспортного засобу ВАЗ 21090, н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, доходжу висновку про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами і це буде справедливе стягнення, достатнє для досягнення його мети, виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також для запобігання вчинення нових правопорушень.

При цьому суддя не вбачає підстав для оплатного вилучення транспортного засобу ВАЗ 21093, н. з. НОМЕР_1 , оскільки такий належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наявного у справі.

Своєю чергою суддя вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до змісту статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення не є виключенням і також повинен здійснюватись із застосуванням вказаних засад.

Водночас ОСОБА_1 чи його захисник не надали жодного доказу того, що він діяв у межах крайньої необхідності, зокрема, що стан бабусі, яку згідно з твердженням ОСОБА_1 він терміново повинен був відвезти до лікарні, вимагав порушення вимог ПДР України та термінового доставлення жінки до медичного закладу. Натомість, на відео з камер працівників поліції вбачається задовільний стан літньої особи жіночої статі, яка вийшла з автомобіля, спілкується з працівниками поліції, пояснює, що «він нічого не порушив; права в процесі, робляться».

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення.

На наявних у матеріалах справи відеозаписах працівників патрульної поліції зафіксовано як працівник поліції після зупинки транспортного засобу повідомляє ОСОБА_1 про наявність інформації щодо керування ним транспортним засобом без наявності такого права. Тобто, працівник поліції діяв відповідно до приписів статті 35 указаного Закону, оскільки володів інформацією про причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, а саме, яке полягало у порушенні вимог п. 2.1 «а» ПДР України.

Крім того, суддя зазначає, що відсутність доказів обгрунтованості причин зупинки ОСОБА_1 не може бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у цьому випадку не підлягає застосуванню доктрина «плодів отруйного дерева».

Так, відповідно до вказаної доктрини, якщо джерело доказів є недопустимим, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Проте, факт зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 жодним чином не може вважатися джерелом доказів, зокрема у розумінні статті 251 КУпАП, а отримані після зупинки автомобіля працівниками поліції докази (дані, які містяться у протоколі, відеозаписах, поясненнях тощо) є належними і допустимими.

Тобто, дані щодо зупинки автомобіля це докази, які містяться у протоколі і на відеозаписі, які є джерелами доказів. Водночас, сам факт зупинки не є джерелом доказів, а тому доктрина «плодів отруйного дерева» не може бути застосована.

Таким чином, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

При цьому, накладаючи адміністративне стягнення за частиною 5 статті 126 КУпАП, ураховую, що особа позбавляється саме права керування транспортним засобом на відповідний строк, а не свідоцтва про право керування. Дані підлягають внесенню до відповідної бази даних правоохоронного органу, що позбавляє особу можливості отримати посвідчення водія на право керування транспортним засобом протягом дії накладеного стягнення.

Так, відповідно до змісту пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340, посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Оскільки стягнення за ч. 5 статті 126 КУпАП передбачає саме позбавлення права керування транспортним засобом, а не позбавлення порушника посвідчення водія, яке є лише документом, який підтверджує наявність відповідного права на керування транспортними засобами, то, на переконання судді, відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія не є перешкодою для накладення відповідного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року 3028,0 грн.

Керуючись статтями 126, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 0 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ