Справа № 367/3646/25
Провадження №3/367/1322/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борсуків, Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, солдата резерву 35 запасної роти, військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався

за частиною 2 статті 172-15 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №17 від 26 березня 2025 року ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, недбало ставився до військової служби, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, матеріали справи містять його письмову заяву, в якій він просить суд розглядати справу без його участі та призначити покарання у вигляді тримання на гауптвахті.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя розглядає справу у відсутності правопорушника.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП встановлена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено відповідальність, за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю у КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування. Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Верховний Суд в своїй постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» та щодо часу дії такого періоду.

Так, відповідно до вищевказаної постанови, особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Крім того, таку саму правову позицію сформульовано в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17), від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14.02.2018 у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20.02.2018 у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18); від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св18) та ін.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 17 від 26 березня 2025 року, зазначено, що ОСОБА_1 з 07 червня 2024 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді солдата резерву 35 запасної роти військової частини НОМЕР_1 . 21 лютого 2025 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 , який розташований поблизу АДРЕСА_2 , причин самовільного залишення військової частини останній не пам`ятає. 21 лютого 2025 року 0 13 год. 45 хв. ОСОБА_1 самостійно повернувся до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 172-15 КУПАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 17 від 26.03.2025 року; копією військового квитка серії НОМЕР_2 , згідно з яким ОСОБА_1 є військовослужбовцем; матеріалами службового розслідування; копією рапорту ТВО командира 35 запасної роти військової частини НОМЕР_1 від 21 лютого 2025 року; копією рішення командира військової частини НОМЕР_1 ; копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 185 від 04.03.2025 року» про результати службового розслідування»; копією доповіді про самовільне залишення військової частини та повернення військовослужбовця до місця проходження служби та іншими матеріалами справи.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом враховано умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення; ступінь його вини; ставлення до вчиненого, а саме визнання провини в повному обсязі, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також суддя доходить висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір судового збору відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 172-15,221,268,280,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень 00 копійок, на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.П. Одарюк