Справа № 373/375/25
Провадження № 3/373/159/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Лебідь В.В. розглянув матеріали, що надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рудня Летичівського району Хмельницької області, громадянина України, неодруженого, працюючого робітником ТОВ «Сад Переяслава», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий;

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 749555 від 28.01.2025 ОСОБА_1 28.01.2025 приблизно о 10:40 год у м. Переяславі займався діяльністю з надання послуг з пасажирських перевезень, не маючи ліцензії на таку діяльність та не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Послуги надавав в режимі таксі на транспортному засобі «Dacia», н/з НОМЕР_1 . Тим самим йому ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 28.01.2025 зранку звернувся до електрика в м. Переяславі, який встановив раніше придбаний ним ліхтар на автомобіль «Dacia», н/з НОМЕР_1 , з метою подальшого працевлаштування у перевізника, керував даним автомобілем та не перевозив пасажирів.

Суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Санкція частини 1 ст. 164 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, що відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Враховуючи бланкетний характер диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, у протоколі слід указувати посилання на норму спеціального нормативного акту, за порушення якої настає відповідальність за зазначеною статтею.

Згідно з фабулою протоколу мало місце порушення пункту 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідно до якого ліцензуванню підлягає перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносин у сфері регулювання господарської діяльності.

Статтями 3, 42 Господарського Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про підприємництво» та Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено поняття господарської діяльності. Згідно з роз`ясненнями пункту 4 Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності» під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Підприємницька діяльність є одним з видів господарської діяльності, що полягає в самостійній, систематичній, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Судом установлено, що протокол не містить викладу фактичних обставин стосовно перевезення ОСОБА_1 пасажирів, вартості такої послуги або отримання ним прибутку від перевезень пасажирів; вилучення грошових коштів, отриманих від здійснення такого виду господарської діяльності.

У графі протоколу «Свідки» вказано про відсутність свідків, до протоколу долучені відеозапис з нагрудної камери поліцейського БК 475258, рапорт поліцейського від 28.01.2025; світлина, на якій зафіксовано ОСОБА_1 поблизу автомобіля «Dacia», н/з НОМЕР_1 , білого кольору, на автомобілі міститься ліхтар з написом «5-10-10». Дані докази є допустимими, проте неналежними, оскільки не підтверджують те, що ОСОБА_1 здійснював би діяльність, пов`язану з наданням послуг пасажирських перевезень.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається те, що ОСОБА_1 28.01.2025 о 10:40 год поблизу Борисоглібської площі в м. Переяславі керував автомобілем «Dacia», н/з НОМЕР_1 , був зупинений поліцейськими, на задньому бампері даного автомобіля номерний знак був забрудненим та закритим сіткою. ОСОБА_1 повідомляв про відсутність на місці зупинки документів. При цьому, водій не надавав пояснень стосовно здійснення пасажирських перевезень, після складання постанов про накладення адміністративного стягнення та протоколу повідомив про можливість перевезення ним військовослужбовців без оплати.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, що підтверджували би здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів.

До таких доказів можуть відноситись чеки (квитанції, ордери, розписки, інші документи фінансового характеру на придбання послуги з перевезення), не встановлено та не відібрано пояснень у свідків (диспетчера, пасажирів, інших осіб); грошові кошти як прибуток від незаконної господарської діяльності не вилучались.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Малофеєв проти Росії» від 30.05.2013, «Карелін проти Росії» від 20.09.2016) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, оцінивши докази в їхній сукупності та приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП не підтвердилась у зв`язку з відсутністю в його діях об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення, вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ