ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/159/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.ст.122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.,

за участю:

- особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

- захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Шкільняка Б.М.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Шкільняка Б.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Як визнав суд, ОСОБА_1 15.12.2024 о 00 год. 20 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Протасевича-Підволочиське шосе керував транспортним засобом Peugeot Boxer д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП вжив алкоголь, а саме 300 грам пиво «Перша приватна Броварня» до проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою Алкотест Drager 6820 ARHJ 0251 (повірка дійсна до 12.11.2025р) на місці вчинення ДТП відмовився, а також від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовився, чим порушив п. 2.10 (є) ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Також, гр. ОСОБА_1 15.12.2024 о 00 год. 20 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Протасевича-Підволочиське шосе, керуючи транспортним засобом Peugeot Boxer д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр та зелені насадження шириною 2 метри, чим порушив п.п. 2.3 б та 12.1 ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, гр. ОСОБА_1 15.12.2024 о 00 год. 20 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Протасевича-Підволочиське шосе, керуючи транспортним засобом Peugeot Boxer д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетним до вчинення ДТП місце події залишив, чим порушив п. 2.10 а ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Взявши до уваги те, що у провадженні судді знаходились три справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130, ст.ст.124, 122-4 КУпАП відповідно до вимог ст. 36 КУпАП вони були об`єднані в одне провадження та їм присвоєно єдиний номер №607/27821/24 (3/607/10989/2024).

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Шкільняк Б.М. вважає вказану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою, однобічністю проведеного судового розгляду, неналежним аргументуванням прийнятого рішення, яке ухвалене на припущеннях, без додержання принципу верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити чи завданні комусь матеріальні збитки, а посилання місцевого суду на пошкодження зелених насаджень, є надуманими, так як не встановлено власника даних насаджень, розмір завданої потерпілому шкоди.

На переконання апелянта, у зв`язку з тим, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідно матеріалами справи не доведено того факту, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Апелянт звертає увагу, що з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що ОСОБА_1 після того як його зустріли працівники поліції у дворі його будинку, в той час як він повертався до належного йому автомобіля, пояснював, що він місце події не залишав, а направився додому щоб зарядити мобільний телефон та зателефонувати за допомогою.

На переконання апелянта, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено працівниками поліції із порушенням вимог встановленого порядку та закону.

Вказує, що ОСОБА_1 було фактично затримано працівниками поліції, проведено обшук, проти його волі поміщено в патрульний автомобіль та доставлено на місці пригоди, останній неодноразово наполягав щоб йому, затриманій особі, відповідно до ст.265 КУпАП, було забезпечено право на правову допомогу.

Крім цього, адвокат вказує, що направлення ОСОБА_1 , після його нібито відмови від проходження огляду на місці події, на проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, не видавалося і він не відмовлявся від проходження такого огляду відповідно до вимог ст.266 КУпАП, а тому сторона захисту вважає, що працівниками поліції порушено порядок проходження огляду та в матеріалах справи відсутні достатні, об`єктивні та беззаперечні докази того факту, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Також вказує і на той факт, що працівники поліції ОСОБА_1 не вручалась копія направлення та не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, сторона захисту вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні, об`єктивні та беззаперечні докази того факту, що ОСОБА_1 вчинив ДТП, залишив місце ДТП, вживав алкогольні напої після ДТП та відмовився у встановленому порядку від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно нього за ст.ст.122-4, 124 та ч.4 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шкільняка Б.М., які повністю підтримала подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, в основному дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення № 196748 та № 196750, водій ОСОБА_1 15.12.2024 о 00 год. 20 хв. в м. Тернопіль на перехресті вул. Протасевича-Підволочиське шосе, керуючи транспортним засобом Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр та зелені насадження шириною 2 метри, чим порушив п.п. 2.3 б та 12.1 ПДР України, а в подальшому, будучи причетним до вчинення ДТП місце події залишив, чим порушив п. 2.10 а ПДР України.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складені уповноваженими на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Таким відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що у нього в автомобілі відмовили гальма та рульова колонка, внаслідок чого він вдарився об бордюр і наїхав на кущі.

З долученої до справи схеми місця ДТП, встановлено, що внаслідок зіткнення автомобіля Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , з бордюром в транспортного засобу пошкоджений передній бампер, решітка радіатора та передній номерний знак, а також пошкоджено зелені насадження.

Вказана схема місця ДТП підписана ОСОБА_1 без жодних зауважень чи заперечень.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 6 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що дорожньо-транспортна пригода подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є наслідки, зокрема пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою.

Згідно із п. 12.1. ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За змістом п.2.3. (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,

Отже, порушенням у цьому випадку є неврахування дорожньої обстановки, яка визначається як «сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху...»

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засідання докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ст. 124 КУпАП, оскільки він будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна.

Відповідно до п.1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Пунктом 2.10. ПДР України водія, який причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язано негайно зупинити автомобіль і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки.

Матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_1 , вчинивши ДТП, не прийняв заходів, передбачених вимогами п.2.10 ПДР, а натомість, залишивши автомобіль, намагався втікати від працівників поліції, які його наздоганяли.

Твердження ОСОБА_1 щодо мотивів, з яких він залишив місце ДТП, були предметом дослідження місцевого суду і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Тому, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта на предмет того, що ОСОБА_1 не залишав місце події, оскільки встановлено, що він дійсно не виконав вимог п.2.10 ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Поряд з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про неправильну кваліфікацію судом дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП.

Так, відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, пояснив, що після ДТП він не вживав алкогольні напої, однак до самої події, перед тим як сісти за кермо його автомобіля, він дійсно пив пиво. На запитання працівників поліції щодо вживання алкоголю він повідомив, що випив пиво після ДТП, оскільки помилково вважав, що таким чином зможе уникнути відповідальності за керування транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що з матеріалів провадження, зокрема - відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що поліцейські фактично відразу ж після ДТП, вчиненої ОСОБА_1 та залишення ним місця пригоди, наздогнали останнього і почали з`ясовувати у нього як обставини ДТП, так і факт вживання ним алкогольних напоїв, а також запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Під час цього ОСОБА_1 повідомив, що вживав пиво після ДТП та відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Однак, зафіксовані відеозаписом обставини події дають підстави для обґрунтованого сумніву щодо такої можливості в останнього вжити алкогольні напої безпосередньо після самої події.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що в ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки алкогольного сп`яніння, повідомлені йому працівниками поліції, що давало їм підставу вимагати проведення огляду на стан на місці події або в закладі охорони здоров`я, від чого він відмовився.

З огляду на те, що ОСОБА_1 в місцевому суді заперечував факт вживання алкоголю після ДТП, а матеріали адміністративної справи не містять інших беззаперечних доказів даному факту; враховуючи також його пояснення про вживання алкогольні напої за декілька годин до керування транспортним засобом, а також викладені вище висновки суду щодо оцінки дій правопорушника в контексті інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, вважаю, що його дії повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, що, в свою чергу, не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та фактично не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

За наведених обставин, приходжу до висновку, що постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.03.2025 р. відносно ОСОБА_1 слід змінити, прекваліфікувати його дії з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та, відповідно, змінити обране йому адміністративне стягнення з урахуванням положень ст.36 КУпАП та санкції ч.1 ст.130 КУпАП

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Шкільняка Б.М. задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.4 ст.130 КУпаП на ч.1 ст.130 КУпАП і вважати його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя