Справа № 447/316/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В. Р.
Провадження № 33/811/316/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Джуфера Богдана Мироновича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року, ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 доби. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови, 23.01.2025 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , під час якого завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Таким чином, ОСОБА_1 будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року щодо нього змінити у частині накладення стягнення та призначити штраф у межах санкції статті.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною у частині накладення стягнення у виді арешту, строком на три доби. Стверджує, що суддя місцевого суду не вказав доводів чому обрав саме арешт, а не до прикладу, штраф.

Не враховано судом те, що ОСОБА_1 є інвалідом III групи, хворіє гіпертонічною хворобою тривалий час, тому покарання, на думку апелянта, є надто суворе. Посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про час і місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про причину неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Джуфера Б.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Згадані вимоги вимоги закону суддею місцевого суду дотримані у повному обсязі і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується доказами та не оспорюється апелянтом.

Поряд з цим, висновок суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби, є необґрунтованим, що є підставою для зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення.На думку апеляційного суду, призначене покарання судом першої інстанції є неспівмірним вчиненому діянню.

Так, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, та бере до уваги, що ОСОБА_1 , вину у вчиненому визнає, є інвалідом III групи, офіційно працевлаштований.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що призначене покарання необхідно замінити на більш м`який вид стягнення у виді штрафу, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адміністративного стягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 10 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП змінити у частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 70 (сімдесят) неоподактовуватий мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто гривень) 00 копійок.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ