П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 Справа №607/4291/25 Провадження №3/607/2119/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.4 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.01.2025 близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Ева» по вул. С. Бандери 76, м. Тернопіль таємно шляхом вільного доступу викрав сироватку для волосся «Фамірель» в кількості 1 шт. вартістю 499 грн., чим спричинив матеріальну шкоду на вказану суму, та вчинив дрібну крадіжку. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №423551 від 24 лютого 2025р. притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 51 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Також, вина ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях доведена матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №423551 від 24 лютого 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.02.2025, рапортом, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03.01.2025, накладною ТОВ «РУШ», копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2024, 24.04.2024 та 20.12.2024.

За таких обставин, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, а тому його необхідно притягнути до відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 4 статті 51 КУпАП.

Обираючи таке стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність, суддя вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно із вимогами ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Керуючись статтями 33, 40-1, частиною 4 статті 51 , статтями 221, 276, 277, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (Десят тисяч двісті) гривень 00 копійок в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (Двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич