ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника - адвоката Євгеньєвої Л.Д.

представника потерпілої адвоката Хрипунова Д.Г.

апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Хрипунова Д.Г. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

стосовно якого справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, 30 листопада 2024 року о 17 годині 10 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. 44 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка, знаходячись попереду, виїжджала заднім ходом на проїзну частину.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобамита скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Оскаржуваною постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року справу щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, експертний висновок, пояснення учасників ДТП та свідків, які були допитані за клопотанням сторін процесу, пояснення яких суперечать один одному, не підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Хрипунов Д.Г. просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у скоєні адміністратвного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що районним судом було допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, на його думку, наявними матеріалами підтверджується, що водій автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , знизивши свою швидкість руху, почала повертати праворуч у двір. Коли вона майже повернула то почула удар в задню частину автомобіля. Таким чином, невиконання водієм п. 12.3 ПДР України і призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що у даній дорожній обстановці, та з урахуванням вимог п. 12.3 ПДР, водій ОСОБА_1 , виявивши автомобіль Хюндай, який повертав у двір, мав змогу зменшити швидкість руху з 80 км/год на дозволену 50 км/год, щоб уникнути зіткнення.

Крім того вказує, що наведені обставини підтверджуються висновком експертного дослідження від 20.12.2024 року № ЕД-19/104-24/50904-ІТ, який було зроблено на підставі письмових пояснень ОСОБА_2 , та копії справи про адміністративне правопорушення № 201/15682/24, яка за своїм змістом тотожна справі про адміністративне правопорушення №201/15683/24, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були надані ними у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника потерпілої адвоката Хрипунова Д.Г., який підтримав вимоги апеляційної скарги; ОСОБА_1 та захисника Євгеньєву Л.Д., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого про те, що дії водія ОСОБА_1 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не підтверджуються поза розумним сумнівом матеріалами провадження.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , останній 30 листопада 2024 року, приблизно о 17 годині, керуючи автомобілем «Мітсубісі», рухався з невеликою швидкістю, десь 50-60 км/год, другою смугою по вул. Набережна Перемоги у напрямку вул. Космічна в м. Дніпрі, та в цей момент несподівано відчув удар у передню праву частину керованого ним автомобіля, зокрема у колесо, крило та двері з цієї сторони, що відбулось внаслідок виїзду заднім ходом з дворового проїзду автомобіля «Хюндай», керованого водієм ОСОБА_2 , яка не переконалась, що це буде безпечним, що призвело до наслідків, які настали, чому він не міг запобігти, оскільки не бачив виїзду на проїзну частину вищевказаного автомобіля через припаркований понад правим краєм проїзної частини транспорт, який обмежував йому оглядовість. Крім того він вже не міг впливати на зміну дорожньої обстановки, оскільки вже розпочав проїжджати передньою правою частиною керованого ним автомобіля повз інший автомобіль, який перед зіткненням побачив лише його пасажир ОСОБА_6 .

Відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_2 , 30 листопада 2024 року вона, керуючи автомобілем «Хюндай», рухалась з невеликою швидкістю, десь 30 км/год, по вул. Набережна Перемоги з центру міста у напрямку ж/м Перемога в м. Дніпрі, де їй потрібно було повернути праворуч у двір, у зв`язку з чим вона зменшила свою швидкість до 10 км/год та, увімкнувши відповідний світловий покажчик повороту, почала змінювати свій напрямок руху, повертаючи праворуч, проте зупинилась для того щоб надати перевагу пішоходам, як несподівано відчула удар у задню частину керованого нею автомобіля від зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», яке вона попередньо бачила через дзеркало заднього виду попутно позаду. В результаті зіткнення вона вдарилась головою і хоча і відмовилась від госпіталізації на місці пригоди, однак пізніше самостійного звернулась за медичною допомогою до закладу охорони здоров`я.

Тобто матеріали справи містять протиріччя у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди щодо її механізму та обставин.

Висновок експертного дослідження за результатами проведення дослідження обставин механізму ДТП № ЕД-19/104-24/50904-ІТ від 20.12.2024 року, яким було встановлено порушення водієм ОСОБА_1 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з ДТП, не може бути взятий до уваги як беззаперечний доказ винуватості останнього, оскільки він був складений з урахуванням лише пояснень потерпілої ОСОБА_2 , при цьому ці пояснення не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , а інших доказів, які б усували розбіжності в показах водіїв, суду не було надано.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції та зазначено в оскаржуваній постанові, в даному випадку до адміністративної відповідальності притягаються дві особи, внаслідок спільних дій яких сталась дорожньо-транспортна пригода, оскільки щодо іншого водія ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 185766 від 30 листопада 2024 року за ст. 124 КУпАП, та суд, проаналізувавши дорожню обстановку та обставини, що склались на ділянці дороги в час, коли відбулась ця пригода, локалізацію пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок зіткнення, що зафіксовано відповідною схемою місця ДТП з фотографіями до неї, встановив, що наслідки цієї пригоди настали в результаті протиправних дій саме водія ОСОБА_2 , яка під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним та створила непередбачувану небезпеку попутному позаду по проїзній частині автомобілю «Мітсубісі», під керуванням водія ОСОБА_1 , який, проїжджаючи повз, вже почав випереджати передньою частиною керованого ним засобу автомобіль «Хюндай», який продовжував рух заднім ходом, виїжджаючи на проїзну частину під кутом, у зв`язку з чим траєкторії руху вказаних водіїв перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали. Тобто траєкторії руху вказаних водіїв перетнулись між собою вже після того, як водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубісі», зрівнявся передньою правою частиною цього засобу із задньою лівою частину автомобіля «Хюндай», керованого водієм ОСОБА_2 , яка, якщо б не продовжувала рух заднім ходом, виїжджаючи на проїзну частину під кутом, то і не відбулось би зіткнення між останніми. Таким чином, ОСОБА_1 не міг впливати на подальший розвиток дорожньої ситуації, у якій від обраних ним прийомів керування вже нічого не залежало, а тому дії останнього не знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Із доводами представника потерпілого Хрипунова Д.Г. про те, що саме порушення ОСОБА_1 п. 12.3 ПДР України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, не можна погодитись, оскільки, як вбачається з локалізації та характеру механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів, автомобіль «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , під час пригоди контактував із автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , своєю правою бічною частиною, але не передньою частиною, як це були б у випадку наїзду його при русі вперед на автомобіль, розташований попереду на тій самій смузі, тобто при механізмі події, на якому наполягає представник потерпілої.

Натомість локалізація та характер механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів повністю узгоджуються із механізмом, зазначеним стороною захисту, який полягає у зіткненні задньої частини автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , при його русі заднім ходом, із правою бічною частиною автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , який у цей час проїжджав повз нього.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були надані ними у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки повідомлені останніми у судовому засіданні відомості є взаємовиключними та не узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність винуватості водія ОСОБА_1 за стандартом поза розумним сумнівом.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Порушень норм матеріального або процесуального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Хрипунова Д.Г. залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця