Справа № 357/5474/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОКПП відсутні в матеріалах справи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 562374 від 14.03.2024 року: 14.03.2024 року о 13 год. 50 хв. в м. Біла Церква, б-р. Олександрійський, 96а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mini Cooper» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» м. Біла Церква, вул. Василя Стуса, 4, у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №3 від 14.03.2024.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, шляхом надсилання повісток за адресою проживання, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення, однак в судове засідання не з`явився, а конверти з повісткою повернулись до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 562374 від 14.03.2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.03.2024, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.03.2024, довідки від 15.03.2024, довідку з ІП НП, копію постанови серії ББА № 126944 від 14.03.2024, рапорт від 14.03.2024, відеозаписи додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі "назва документа, серія, №, ким і коли виданий" - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)).

Водночас нормами статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Зі змісту наведеного випливає, що встановлення особи за базою «ІП НП» не передбачено діючим законодавством.

У порушення вказаних вимог, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в повній мірі відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме у графі «особу встановлено» - відсутні дані документу (дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла), на підставі якого було встановлено особу, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «особу встановлено» автором даного протоколу було зазначено, що особу встановлено «база «ІП НП».

Натомість, у матеріалах справи відсутні не лише копії документів, що посвідчують особу правопорушника, але і відомості з бази даних «ІП НП» з наявними фотознімками особи.

Тому слід вказати, що з доданого витягу з ІП НП неможливо ідентифікувати особу, оскільки остання не містить фотознімків особи, а також не містить інформації про документи (назва, серія та номер) даної особи.

Відеозаписи відображають, що жодних документів порушник не мав та поліцейські зазначали, що дані особи у документах були вказані виключно зі слів порушинка.

Суддя звертає увагу на те, що обов`язок встановлення особи для можливості складання протоколу про адміністративне правопорушення, покладено на особу, яка такий протокол складає. За відсутності у особи при собі документів законодавством визначено дії співробітника поліції, який повинен вчинити для встановлення тієї чи іншої особи, зокрема у відповідності до ст.ст.259, 260 КУпАП. Натомість докази виконання таких законодавчих вимог до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

За вказаних обставин суддя не має можливості встановити чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, суддя вважає, що працівниками поліції не було ідентифіковано та встановлено належним чином особу порушника, а внутрішня база «Інформаційний портал Національної поліції України», використовується лише у сфері інформаційно-аналітичного забезпечення та діяльності органів поліції, та така база даних є внутрішньою базою даних, що забезпечує щоденну діяльність органів поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин та забезпечує інформаційно-аналітичну роботу органів поліції, та ніяким чином не замінює обов`язку особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, ідентифікувати та встановити у передбачений законом спосіб особу, щодо якої складається протокол та вказати відомості про документ, відповідно до якого було встановлено особу порушника.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення в повній мірі відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки це позбавляє суд можливості належним чином ідентифікувати та встановити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, що може бути наслідком притягнення до адміністративної відповідальності іншої особи, котра не має відношення до вчиненого правопорушення.

Зазначені вище недоліки не дають можливості суду встановити винність саме ОСОБА_1 та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому зважаючи, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, а відтак не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Також суддя зазначає, що з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкогольних напоїв та вказував, що перебуває у тверезому стані, а також погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

В КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» ОСОБА_1 вказав про бажання здачі біологічного середовища, зокрема й крові, з метою об`єктивних результатів огляду на стан сп`яніння у чому останньому було відмовлено та о 14:19 год. ОСОБА_1 пройшов тестування за допомогою технічного приладу, а о 14:35 останній пройшов чергове тестування за допомогою технічного приладу, після чого ОСОБА_1 вказав, що цілком не погоджується з показами приладу та запитав щодо можливості здачі біологічного середовища або ж проходження огляду у іншому закладі охорони здоров`я з відібранням біологічного середовища для отримання об`єктивних результатів. О 13:35 лікар надав ОСОБА_1 для підпису висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак ОСОБА_1 відмовився від підписання зазначеного висновку та вказав, що незгоден з результатом висновку та показами технічного приладу.

Суддя зауважує, що вказаний огляд було проведено не у повній його мірі та із порушеннями.

Так, пункт 15 розділу ІІІ Інструкції вказує, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Пункт 16 розділу ІІІ Інструкції регламентує, - висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду(додаток 3).

Пункт 18 розділу ІІІ Інструкції визначає, що усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Таким чином, огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння повинен бути проведений у відповідності до порядку згідно Акту медичного огляду (додатку 3) та з дотриманням вимог Інструкції.

З Акту медичного огляду (додаток 3) слідує, що огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння являє собою комплекс процедур, оглядів, тестувань обстежуваного та заключний діагноз (пункт 25 Акту медичного огляду) встановлюється лише після оцінки всіх клінічних та лабораторних досліджень, після чого видається Висновок на підставі акту медичного огляду.

Зокрема під час огляду лікар повинен визначити зовнішній вигляд обстежуваної особи: стан одягу, шкіри, наявність пошкоджень (поранення, забиті місця, точна локалізація, характер пошкодження тощо), поведінку обстежуваної особи: адекватна, напружена, замкнута, роздратована, збуджена, агресивна; ейфорична, балакуча, метушлива; настрій нестійкий, млявий, загальмований (підкреслити), скарги на свій стан (на що саме), стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості, мовну здатність: непорушена, зв`язність висловлювань, порушення артикуляції, змазаність мови та інше, вегетативно-судинні реакції (стан шкірних покривів, слизових оболонок очей, язика, спітніння, слинотеча), дихання: незмінене, прискорене, уповільнене (підкреслити), кількість подихів на хвилину, пульс, артеріальний тиск, зіниці: незмінені, звужені, розширені; реакція на світло: жива, млява, ністагм при погляді вбік, рухову сферу, міміку: звичайна, млява, жвава, хода (хитка, розкидування ніг під час ходи), хода зі швидкими поворотами (без хитань, хитання при поворотах), поза Ромберга, точні рухи (підняти монету з підлоги, пальце-носова проба), тремтіння повік, язика, пальців рук, запах алкоголю з рота та інше.

Проте, дані відеозаписів свідчать про порушення проведення та формальність огляду ОСОБА_1 , оскільки фактично лікарем не було проведено передбачений необхідний комплекс процедур, оглядів, тестувань обстежуваного, натомість висновок складений лікарем базувався виключно на проведенні тестування технічним засобом. При цьому варто вказати, що обстеження за допомогою спеціального технічного приладу були проведені без дотримання необхідного двадцяти хвилинного проміжку часу між такими обстеженням.

Водночас ОСОБА_1 категорично не був згоден з показниками спеціального технічного приладу та бажав проведення об`єктивного лабораторного дослідження з відібранням біологічного середовища, у чому останньому було відмовлено.

В порушення пункту 20 розділу ІІІ Інструкції Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння не було вручено обстежуваній особі.

З вищевказаного слід дійти висновку, що огляд ОСОБА_1 було проведено з порушеннями.

При цьому, суддя бере до уваги, що пункт 22 розділу ІІІ Інструкції вказує, що Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З врахуванням того, що працівниками медичного закладу було порушено процедуру проведення вказаного огляду, суд не може прийняти у якості належного та допустимого доказу Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3 від 14.04.2024.

Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому, й ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь