Провадження № 33/801/322/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Зінченка Андрія Анатолійовича подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 , через захисника адвоката Зінченка А.А., подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги посилається на порушення працівниками поліції порядку огляду водія на стан наркотичного сп`яніння та неналежне оформлення адміністративних матеріалів, які полягають у тому, що останніми не проведено огляд на стан сп`яніння на місці, від якого він не відмовлявся. Крім того, направлення на огляд складено раніше ніж було встановлено ознаки й працівники поліції запропонували його пройти.

Звертає увагу на те, що одразу після спілкування з працівниками поліції він самостійно звернувся до КНП «Соціотерапія», де в присутності поліцейського йому проведено огляд на визначення стану сп`яніння, який дав негативні результати.

Зазначає й про те, що працівниками поліції йому відмовлено в участі адвоката з метою захисту його прав, оскільки він не є фахівцем в галузі права, є іноземним громадянином, не повністю розуміє державну мову.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копія оскаржуваної постанови йому не направлялася, його захисник отримав її в суді лише 10.03.2025 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та матеріали справи, у яких відсутні відомості щодо направлення судом першої інстанції копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Зінченко А.А. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній та просили її задовольнити. ОСОБА_1 пояснив, що був зупинений працівниками поліції в зв`язку з тим, що перед тим порушив правила паркування. Він погодився з порушенням і просив швидше його оформити, так як поспішав. Натомість працівники поліції почали пред`являти йому вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, для чого потрібно було перед тим викликати іншого водія, який би припаркував машину в іншому місці, так як йому вони забороняли це зробити, а йому проїхати в лікувальний заклад, так як на місці огляд провести неможливо. Поки він очікував свого друга, працівники поліції вже склали протокол за ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому він був змушений поїхати в Соціотерапію, де в присутності працівників поліції, яких викликав за номером 102, пройти огляд, який підтвердив, що він тверезий.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя місцевого суду обґрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР18 №120475 від 31.08.2024 водій ОСОБА_1 того ж дня - 31.08.2024 року об 10.02 год. у м. Вінниці, по вул. Маліновського, 38 керував транспортним засобом марки (моделі) «CHRYSLER 300C», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України; довідку обліку; у відеозаписі з нагрудних камер; рапорті від 31.08.2024 року та довідці ARMOR.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема це: порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці;

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається із відеозапису обставин події, які покладені судом першої інстанції в основу доведеності вини ОСОБА_1 , останній після пропозиції працівників поліції проїхати до медичного закладу для проведення огляду, послідовно і неодноразово заявляв, що він не заперечує проти такого огляду, проте не має часу.

Крім того під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 пояснив, що тремтіння рук у нього можливе після тренування, із якого він повертався, а також через хвилювання, яке у нього виникло. При цьому на відео не зафіксованого видимого тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 підносить стаканчик з кавою, спокійно опускає його, демонструючи свої рухи працівнику поліції. Водночас стверджуючи про те, що у ОСОБА_1 зіниці нібито не реагують на світло, працівники поліції взагалі жодним чином не перевіряли цю обставину. На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 в момент, коли він перебував в салоні свого автомобіля, попросили зняти сонцезахисні окуляри. Зазначене на думку працівника поліції було достатнім для висновку про те, що зіниці ОСОБА_1 не реагують на світло. При цьому не зрозуміло, як працівник поліції визначив те, що зіниці, які перебували за сонцезахисними окулярами, були звужені, й після незначної зміни умов освітлення (зняття окуляр в салоні автомобіля, в тіні), не відреагували на світло. Зазначена ознака записана працівником поліції саме як «звужені зіниці очей, які не реагують на світло», проте нормальною фізіологічною реакцією зіниць очей на світло є якраз розширення в темряві, при емоційному збудженні, больових відчуттях, введенні в організм атропіну та адреналіну і рефлекторне зменшення при яскравому світлі.

Такі дії працівників поліції апеляційний суд трактує не інакше, як свавільне застосування відповідного наказу й штучне створення видимості законності своїх дій наявності випадкових ознак нібито перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційним судом під час перегляду відеозапису встановлено, що поведінка ОСОБА_1 відповідає обстановці, будь-яких ознак наркотичного сп`яніння він не виявляє, а відтак вимога працівників поліції про проходження огляду була незаконною.

Крім того суд звертає увагу, що протягом 30 хв ОСОБА_1 звернувся до КНП «Центр терапії залежності «Соціотерапія», де йому у встановленому законом порядку, та в присутності поліцейського проведено огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Згідно висновку медичного огляду, доданого до апеляційної скарги, ОСОБА_1 тверезий.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини останнього в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247 КпАП України, суд, -

постановив:

Поновити адвокату Зінченку Андрію Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Зінченка Андрія Анатолійовича подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року скасувати, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник