Справа № 127/9231/25
Провадження № 3/127/1971/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., за участі представника митниці Стрекалової В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи відносно: ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Сабірабад, Азербайджан, місце реєстрації в Україні: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , місце роботи: водій таксі в місті Кишинів, паспорт громадянина Азербайджану НОМЕР_1 виданий 17.03.2024 року, орган, що видав MINISTRY OF INTERNAL AFFAIRS, посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 видана 25.12.2024, органом 8011, Україна, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 483 МК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2024 о 16.52год. в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску «Мотилів - Подільський - Отач» відділів митного оформлення №2,5,6,7 митного поста «Дністер» Вінницької митниці, в напрямку «виїзд з України», по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль «TOYOTA PRIUS V», номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації Р. Молдова, під керуванням громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Під час проведення заходів митного контролю, водій вищезазначеного автомобіля, гр. ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), заявив, що не переміщує товарів заборонених або обмежених для переміщення через митний кордон України, у тому числі валютних цінностей у сумі, що в еквіваленті перевищує 10 000 (десять тисяч) євро.

В ході проведення митного огляду транспортного засобу марки «TOYOTA PRIUS V», номер кузову - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації Р.Молдова, котрим керував гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), виявлено валютні цінності, а саме 24800 (двадцять чотири тисячі вісімсот) доларів США, які були приховані від митного контролю, а саме під заднім пасажирським сидінням в поліетиленовому пакеті.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 4 МК України встановлено, що до валютних цінностей відноситься, в тому числі, іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу.

Відповідно до п. 57 ч. 1. ст. 4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до ч. 1. ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 366 МК України передбачено двоканальну систему митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами. Двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору (зелений коридор), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору (червоний коридор), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал (зелений коридор або червоний коридор) для проходження митного контролю за двоканальною системою. Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари' не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів ; через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною третьою статті 197 МК України, переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Частиною 1 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» визначено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 Євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 203 затверджено форму бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей.

Частиною 3 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» визначено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 5 «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 евро, без письмового декларування митному органу.

Відповідно до п. 53 ч.1 ст. 4 МК України, спеціально виготовлене сховище (тайник) це сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Таким чином, гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) переміщував через митний кордон України з приховуванням від митного контролю валютні цінності у розмірі 24800 (двадцять чотири тисячі вісімсот) доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 05.12.2024 (дата переміщення), становить 1033237,44 грн. (один мільйон тридцять три тисячі двісті тридцять сім гривень сорок чотири копійки).

Правопорушник ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Представник митниці в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення підтримала та просила суд застосувати відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків з конфіскацією коштів.

Вислухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

05.12.2024 о 16.52год. в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску «Мотилів - Подільський - Отач» відділів митного оформлення №2,5,6,7 митного поста «Дністер» Вінницької митниці, в напрямку «виїзд з України», по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль «TOYOTA PRIUS V», номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації Р. Молдова, під керуванням громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Під час проведення заходів митного контролю, водій вищезазначеного автомобіля, гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), заявив, що не переміщує товарів заборонених або обмежених для переміщення через митний кордон України, у тому числі валютних цінностей у сумі, що в еквіваленті перевищує 10 000 (десять тисяч) євро.

В ході проведення митного огляду транспортного засобу марки «TOYOTA PRIUS V», номер кузову - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації Р.Молдова, котрим керував гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), виявлено валютні цінності, а саме 24800 (двадцять чотири тисячі вісімсот) доларів США, які були приховані від митного контролю, а саме під заднім пасажирським сидінням в поліетиленовому пакеті.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З санкції ч. 1 ст. 483 МК України вбачається, що порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 4 МК України встановлено, що до валютних цінностей відноситься, в тому числі, іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу.

Відповідно до п. 57 ч. 1. ст. 4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до ч. 1. ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 366 МК України передбачено двоканальну систему митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами. Двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору (зелений коридор), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору (червоний коридор), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал (зелений коридор або червоний коридор) для проходження митного контролю за двоканальною системою. Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари' не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів ; через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною третьою статті 197 МК України, переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Частиною 1 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» визначено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 Євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 203 затверджено форму бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей.

Частиною 3 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» визначено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 5 «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 евро, без письмового декларування митному органу.

Відповідно до п. 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України №3 від 02.01.2019, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 Євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

При цьому, згідно з п. 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують:

1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро;

2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Закон України «Про валюту і валютні операції» визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затверджене Постановою правління НБУ від 02.01.2019 № 3 та Положення №5 від 02.01.2019 року додатково деталізують порядок переміщення валютних цінностей через державний кордон України.

Очевидним для суду є те, що наведені вище нормативні акти ухвалювались з метою регулювання валютного ринку, запобігання проведенню незаконних валютних операцій та уникненню від сплати податків, «відмиванню» грошей здобутих незаконним шляхом, знищення ринку тіньового обігу валютних цінностей тощо, тобто переслідували легальну мету.

У свою чергу, стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших юдей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, у ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) був достатньо обґрунтований мотив на вчинення саме цього адміністративного правопорушення, адже очевидним є те, що за відсутності відповідного документа про законність походження коштів, довідки банку чи чеку обмінного пункту валют про здійснену транзакцію, щодо обміну валют, які дозволяли б йому здійснити переміщення зазначених валютних цінностей, він не міг вивезти валютні цінності.

Той факт, що він не тільки не задекларував наявну в нього валюту, але й те, що він здійснив дії на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, свідчить про наявність у його діях інкримінованого правопорушення, адже він про валюту жодним чином не заявив.

З диспозиції ч. 1ст.483МК України вбачається, що суб`єктом вказаного порушення митних правил є особа, яка безпосередньо умисно вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товарів, шляхом використання засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

При цьому, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) приховування речей від митного контролю, виходячи з наступного.

Так, під приховуванням в даному випадку слід розуміти активну поведінку особи, що виражає її волю спрямовану на спричинення негативних наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, передбачає наявність у діях особи вини у скоєному правопорушенні у формі умислу.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 03.06.2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватись, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або у організмі людини чи тварини, тощо.

До таких способів може бути віднесене, зокрема, таке фізичне приховування товарів, при якому уповноважена службова особа не може виявити цей товар шляхом звичайного візуального догляду.

Так, судом у судовому засіданні встановлено, що вилучені у гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) валютні цінності переміщувалися ним з приховуванням від митного контролю, оскільки під час проведення огляду вони знаходилися під заднім пасажирським сидінням в поліетиленовому пакеті, виявлення яких було утруднено, тобто неможливим шляхом звичайного візуального огляду.

Така поведінка напряму вказує про наявність умислу дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Так, вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підтверджується наданими до суду доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0367/40100/24; копією контрольного талону для проходження по «зеленому коридору»; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу з фотографіями; розрахунком виявленої валюти; описом предметів; доповідною запискою; копією протоколу про ПМП №0366/40100/24; протоколами опитування та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в ході розгляду справи докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Оцінюючи доводи учасників провадження та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд у даній справі також враховує позиції Європейського суду з прав людини неодноразово висловлені у відповідних рішеннях про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Як наведено вище, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа є винною у його вчиненні, тобто вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) доведена поза розумним сумнівом.

Так, вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані як переміщення через митний кордон України товарів валютних цінностей на суму 24 800 доларів США, з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. ст.483 МКУ передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, мету накладення стягнення та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил, слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи, грошовий еквівалент перевезених коштів у національній валюті становить 1 033 237,44 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, товари, які були безпосередніми предметами порушення митних правил, вилучені. У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 516 618,72гривень, із конфіскацією товарів - 24800 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) накористь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: