Справа № 303/1697/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника-адвоката Козара М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за його апеляційною скаргою на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до постанови суду - 18 лютого 2024 року о 00 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в місті Мукачево по вулиці Свалявській, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився в установленому законом порядку в Мукачівський ЦРЛ.

Дії гр. ОСОБА_1 за порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху (далі - ПДР) кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи наявне направлення на проведення медичного огляду від 18.02.2024, складене об 00-20, тобто одночасно із моментом керування транспортним засобам ОСОБА_1 (як зазначено в протоколі об 00-20) і на цей момент складання направлення поліцейський вже виявив ознаки алкогольного сп`яніння у водія, «який перебуває в русі», що свідчить про недопустимість даного направлення як доказу. Звертає увагу, що відеозапис, який є у справі не фіксує результатів огляду ОСОБА_1 , оголошення йому зміст висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння в присутності поліцейського. Висновок щодо результатів медичного огляду від 18.02.2024, заповнений об 01-15 на підставі Акту медичного огляду особи №55, складеного 18.02.2024 об 01-10 і складений після оформлення поліцейським протоколу ААД № 340595, тобто на момент складання зазначеного протоколу у поліцейського були відсутні відомості, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Також, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом. Зазначає, що знаходився в припаркованому автомобілі, не керував авто доказів протилежного поліцейськими не було надано, таким чином в запис протоколі що «він вжив алкогольний напій РЕВО перед тим як сісти за кермо» не є фактом визнання керування транспортним засобом, оскільки сидіти за кермом та керувати транспортним засобам це різні поняття.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, при цьому, захисник-адвокат Козар М.В. не заперечував про розгляд справи у відсутності його підзахисного, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Козара М.В. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №340595 від 18.02.2024, слідує, що 18 лютого 2024 року о 00 год. 20 хв. в місті Мукачево по вулиці Свалявській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився в установленому законом порядку в Мукачівський ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9«а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, його копію отримав, у графі пояснення особи по суті порушення зазначив, що вживав алкогольний напій РЕВО перед тим як сісти за кермо автомобіля.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №340595 від 18.02.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1464381 від 18.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.02.2024; Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №55 від 18 лютого 2024 року - підтверджується факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та відеозаписом з портативних нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано, що транспортний засіб зупинено, у зв`язку з тим, що водій не ввімкнув покажчик повороту. В ході розмови в ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. У лікарні в ході огляду було вставлено стан сп`яніння 0,89 проміле. Після цього водію було роз`яснено його права та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 результати огляду не оспорював, з ними погодився.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами апелянта, який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про те, що не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що знаходився в припаркованому автомобілі, доказів протилежного поліцейськими не було надано, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що норми діючого КУпАП та Інструкції не вимагають щоб факт керування був зафіксований на відеозаписі поліцейських, законом передбачено лише доведення такого факту доказами.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 18.02.2024 о 00 год. 20 хв., разом з цим, у своєму поясненні, яке наявне у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, тому таку позицію останнього апеляційний суд вважає способом захисту та спробою уникнути від адміністративної відповідальності.

В даному випадку поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 був водієм, та мав дотримуватись вимог ПДР України. Той факт, що ОСОБА_1 знаходився в припаркованому автомобілі, не спростовує факту керування транспортним засобом, оскільки матеріали справи містять докази такого керування, зокрема з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1464381 від 18.02.2024, слідує, що саме ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідно до відеозапису поліцейських, під час спілкування ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом.

Апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 не приєднав жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейський діяв всупереч закону при перевірці особи водія, направленні його на освідування, при проведенні тестування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівників поліції.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.

Всі доводи ОСОБА_1 наведені на заперечення його провини у вчиненні правопорушення за ст. 130 КупАП були предметом вивчення, наведеним у постанові суду, тому підстав вважати, що судом були порушені вимоги ст. 268 КУпАП не вбачається.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість постанови суду є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага