Справа № 645/6590/24
Провадження № 3/645/60/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретарі судових засідань Лазаренко К.О., Селіверстова Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 152666 від 17.10.2024 року ОСОБА_1 17.10.2024 року о 13.13. год. в м. Харкові, по Салтівському шосе, буд. 276, керував автомобілем марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, за згодою водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». ARJL -0304. Результат огляду 0,35 ‰ проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а). Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Заболотько В.Б. у судовому засіданні заперечували проти складеного протоколу, наголошували на порушенні працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та процедури огляду на стан сп`яніння, зокрема посилались: на суттєві порушення вимог закону та істотне порушення прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено належним чином його права, що є прямим порушенням процесуальних норм, що ставить під сумнів правомірність усіх подальших дій правоохоронних органів; відсутність вимоги про проведення огляду, оскільки з боку працівників поліції не була висунута вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а лише пропозиція, що є підставою для визнання результатів огляду недопустимими доказами; заперечення сторони захисту щодо дійсної наявності ознак сп`яніння, оскільки, як свідчить дані відеозаписів ОСОБА_1 поводився спокійно, не мав порушень координації рухів, мови чи інших ознак сп`яніння; на порушення порядку проведення огляду, оскільки огляд за допомогою приладу «Драгер» проводив інший працівник поліції, а не той, який складав протокол про адміністративне правопорушення; відмову у проведенні медичного огляду при тому, що ОСОБА_1 висловлював бажання пройти огляд у медичному закладі, що було проігноровано працівниками поліції, що є порушенням його права на належний огляд; неналежний стан приладу «Драгер», оскільки з відповіді на адвокатський запит було встановлено, що перевірка справності приладу «Драгер» не здійснювалася відповідно до вимог виробника, згідно з якими перевірка має проводитися кожні 6 місяців, окрім того, фіксація різного часу виміру та результату тесту свідчить про можливу несправність приладу; на неналежне оформлення результатів огляду, які були підписані не тим працівником поліції, який проводив тестування приладом; відсутність підпису ОСОБА_1 у графі « З результатами згоден» в акті огляду на стан сп`яніння, що підтверджує його незгоду з результатами тесту та бажання пройти огляд у медичному закладі. З урахуванням вищенаведеного просили суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Листом від 06.11.2024 року для участі у судовому засіданні, на підставі ст.ст. 7, 250 КУпАП, судом викликався прокурор Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова. Прокурор у судове засідання не з`явився.

Оскільки норми КУпАП не передбачають обов`язкової участі прокурора при розгляді судом справ за ст.130 КУпАП суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі прокурора.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 152666 від 17.10.2024 року; довідку інспектора ВАП УПП в Харківській області лейтенанта поліції Бурикіної В., відповідно до якої, за обліковими даними НАІС ДДАІ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В»; результат тестування на алкоголь складеного 17.10.2024 року за допомогою «Drager Alcotest 6820», прилад № ARHF 0027, принтер ARHT-0032, тест № 2700, за яким виявлено - 0,35 ‰ (проміле); складеним до тесту актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке видано на ім`я ОСОБА_1 ; DVD диски, на яких відображена послідовність дій працівників патрульної поліції, щодо фіксування адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 ; рапорт інспектора роти № 5 бат.№ 2 УПП вХарківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Науменко Д. від 17.10.2024 року.

Згідно зі статями 213, 221, 256, 278 КУпАП на розгляд уповноважених на те органів і посадових осіб, в тому числі до суду, повинні надходити належно оформленні справи про адміністративні правопорушення, а не протоколи про адміністративні правопорушення, в яких лише зазначається фактичні обставини справи, що підлягають перевірці на підставі зібраних документів.

Відповідно до ст.ст. 248, 251 КУпАП України розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом, який розглядає справу.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо заперечень захисту про вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, та того, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння, а визначення ознак сп`яніння має суб`єктивне значення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 9 розділу І Інструкції про порядок виявлення стану алкогольного сп`яніння, затвердженої наказом МВС № 1452, пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння не є альтернативою законній вимозі. Використання формулювання «пропозиція» не змінює обов`язковості виконання законної вимоги працівника поліції.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Оцінка стану особи працівником поліції ґрунтується на переліку об`єктивних ознак, визначених чинним законодавством, та не є суб`єктивною думкою посадової особи, а працівники поліції є уповноваженими особами, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» мають право перевіряти ознаки стану сп`яніння осіб у передбаченому порядку.

Практика Верховного Суду, зокрема у справі № 686/11040/17, підтверджує, що висновки працівників поліції щодо наявності ознак сп`яніння є допустимим доказом у разі, якщо вони базуються на законодавчо визначених критеріях і підтверджені відповідними доказами.

Доводи сторони захисту з приводу сумнівності результатів приладу «Drager Alcotest», сумнівів щодо справності приладу та того, що результат тесту був підписаний неналежним працівником поліції, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Вимогами п. 1 та п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Разом з тим, згідно з роз`яснень Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної перевірки та перевірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Відповідно до листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП«УКРМЕТРТЕСТАНДАРТ») від 04.04.2017 № 28-10/60 роз`яснено, що газоаналізатори фірми Drager Safety AG&Co KGaA, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення повірки.

Згідно з відомостей з Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, який є у загальному доступі, сертифікат затвердження типу UA.TR.001 101-17, дійсний з 05.10.2017 по 05.10.2027. Цей сертифікат засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань ДП «Укрметртестстандарт» тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest…», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstra?e 1, 23560 Lubeck, Germany, зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та придатний для застосування за умови проходження чергових перевірок з інтервалом встановленому під час затвердження для такого типу засобів вимірювальної техніки, - 1 рік.

Також, свідченням належності вимірювального приладу свідчать копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної-техніки № П 51 QM 2228 083 23 від 07.12.2023 та сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу №UA-MI/2-4574-2014 від 01.09.2014, який був чинним на момент введення в експлуатацію приладу.

Окрім того, постановою КМУ від 05.04.2022 року №412 «Деякі питання повірки законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану», яка була чинна на момент проведення огляду та складання протоколу, було встановлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Таким чином, вказаною постановою не скасовано обов`язковість проведення повірки засобів вимірювальної техніки, у тому числі приладу «Alcotest Drager 6820», а встановлено вважати чинними, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування.

З результату тесту №2700 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що останнє калібрування законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора Alcotest Drager 6820 було проведено 06.12.2023 року та на момент проведення огляду та складання протоколу було чинним. При цьому, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 під час огляду на стан алкогольного сп`яніння вимагав від працівників поліції сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Drager», та ставив під сумнів працездатність вимірювального приладу.

Щодо заперечень сторони захисту з приводу підписання результат тесту був підписаний неналежним працівником поліції суд не бере до уваги зважаючи на наступне.

Щодо зауважень сторони захисту про підписання результату тесту неналежною особою слід зазначити, що частина 2 ст. 266 КУпАП не передбачає обов`язку проведення огляду тим самим працівником поліції, який складає протокол. Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452, огляд може проводитися іншим уповноваженим працівником поліції за допомогою сертифікованого технічного засобу, яким є «Drager Alcotest 6820», що не суперечить вимогам ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції, результат огляду може підписувати уповноважений працівник поліції. Законодавство не містить вимоги, щоб підпис ставив саме той поліцейський, який складав протокол або проводив тест, оскільки огляд міг проводитися іншим працівником, який мав відповідні повноваження. Така позиція узгоджується з позицію Верховного Суду у вказаній раніше справі № 686/11040/17, де було встановлено, що підписання результатів іншою уповноваженою особою не впливає на законність процедури.

З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, висловив незгоди щодо проведення огляду іншим працівником поліції.

Проте, досліджуючи відеозапис з нагрудних камери поліцейських у сукупності з іншими доказами долученими до протоколу, суд встановиа, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобівне містить підпису ОСОБА_1 у графі «З результатами згоден».

При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 запитував працівників поліції про можливість пройти огляд у медичному закладі, та після роз`яснень працівниками поліції порядку проведення огляду сказав «я згоден». Однак, суду не зрозуміло, на що саме була спрямована ця згода ОСОБА_1 на результати тесту чи на проходження огляду в медичному закладі.

Окрім того, на користь доводів захисту свідчить складене на ім`я ОСОБА_1 направлення до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 1452, за наявності ознак сп`яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції, цей огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу.

Водночас, відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія від проходження огляду на місці або його незгоди з результатами такого огляду, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, уповноваженому на його проведення згідно з ст. 266 КУпАП.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції, якщо особа не погоджується з результатами тестування на місці, огляд проводиться в медичному закладі. Таким чином, він виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Також пунктом 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду…» № 1103 від 17 грудня 2008 року передбачено, що водій, який відмовився від огляду на місці або висловив незгоду з його результатами, підлягає направленню до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду.

Згідно з пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду особи має складатися після безпосереднього проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я. Пункт 22 розділу ІІІ Інструкції визначає, що висновки щодо результатів медичного огляду, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 686/23359/19 зазначено, що якщо особа не висловлювала явної згоди або незгоди, а це не було належно зафіксовано, така невизначеність повинна тлумачитися на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 524/9828/21 наголосив, що невірне фіксування факту відмови від медичного огляду ставить під сумнів законність складеного протоколу. Відсутність у матеріалах справи належним чином оформленого висновку медичного огляду та невизначеність у зафіксованих обставинах дають підстави для сумніву щодо правильності проведення процедури.

Таким чином, у цій справі судом встановлено, що існують обґрунтовані сумніви щодо правильного проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що є підставою для визнання доказів неналежними.

Окрім того, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються права особи, яка притягується до відповідальності.

Пункт 12 Інструкції про порядок складання протоколів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 1376, передбачає, що роз`яснення прав має бути здійснене до початку процедури документування правопорушення.

Постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №460/3930/20 вказує, що порушення процедури роз`яснення прав особі може стати підставою для визнання доказів недопустимими.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Голубєв проти України» (заява № 63604/11) зазначено, що будь-які сумніви щодо дотримання процедурних гарантій мають тлумачитися на користь особи.

Згідно з п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції свідчать, що особа, яка почала процедуру складання протоколу не роз`яснила ОСОБА_1 його права передбачені статтею 268 КУпАП.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

У постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Сандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З урахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відсутність достатніх доказів викликає у суду сумніви, щодо обґрунтованості інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

За вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови проголошено 03.04.2025 року.

Суддя О.Ю. Алтухова