Номер провадження: 33/813/736/25
Головуючий у 1-й інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Бочарова Андрія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2024 року о 15:15 год по вул. Дальницькій, 28 в м. Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mazda CX-5, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищенна жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бочаров А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги документи, надані правоохоронцями, а також відеозапис не містять відомостей того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, натомість зібрані правоохоронцями докази навпаки підтверджують факт відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Крім цього, поліцейськими не доведено факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, як і те, що він взагалі керував будь-яким транспортним засобом, натомість наявне підбурювання з боку поліцейських до відмови від проходження медичного огляду. На відеозапису з бодікамер, що додані до протоколу не зафіксовано, які саме ознаки наркотичного сп`яніння стали причиною для підозри поліцейського перебування

ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та необхідності подальшого огляду особи в медичному закладі, натомість наданий поліцейськими відеозапис містить неодноразові запитання ОСОБА_1 щодо підстав зупинки транспортного засобу у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», та зазначення конкретних підстав для зупинки і звинувачення у перебуванні у наркотичному сп`янінні. Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість не підтверджуються жодним чином та з відео убачається, шо поліцейськими взагалі не проводилися будь-які дії, направлені на виявлення у ОСОБА_1 вказаних ознак сп`яніння, та безпосередньо відеозаписом не зафіксовано їх наявність. Підвищену жвавість ОСОБА_1 на відеозаписі обґрунтовує тим, що така його поведінка була викликана обуренням від дій правоохоронців, які безпідставно звинувачували його на підставі наявної у них інформації про те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Правоохоронці користуючись необізнаністю

ОСОБА_1 щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння, фактично вмовили його не проходити такий огляд. На переконання захисника Мийнов О.Й. не заперечував проти проходження медичного огляду.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , з матеріалами справи захисник ознайомився лише 07 лютого 2025 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Бочаров А.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

24 березня 2025 року засобами електронного зв`язку, захисник Бочаров А.В. надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Бочарова А.В.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 26 вересня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 27 вересня 2024 року і закінчився 07 жовтня 2024 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , відомості щодо отримання ним копії оскаржуваної постанови відсутні, з матеріалами справи захисник Бочаров А.В. ознайомився 07 лютого 2025 року, апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку подав 17 лютого 2025 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи в якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно зп. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу I Інструкції).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу II Інструкції).

Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі, долученому правоохоронцями до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №118104 правоохоронцями зафіксовано, що: «26 серпня 2024 року о 15:15 год в м. Одеса, по вул. Дальницькій, 28, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda CX-5» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР».

Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 підписав, надавши пояснення про те, що він не погоджується з протоколом.

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи, належність та допустимість якого, як джерела доказу апелянт не оспорює, убачається, що поліцейським було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 у зв`язку з порушенням ним вимог ПДР, а саме проїзд транспортного засобу на заборонний (червоний) сигнал світлофору, на підставі чого поліцейськими складено відносно водія постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП (15:19:04 час вказаний на відеозаписі). Під час спілкування з водієм, правоохоронцями виявлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема підвищену жвавість також за результатами проведення поліцейським зовнішнього огляду ОСОБА_2 , правоохоронцем встановлено, що зіниці очей ОСОБА_2 слабо реагують на світло (15:19:35 час вказаний на відеозаписі), у зв`язку з чим запропоновано водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. При цьому, правоохоронцями роз`яснено водієві, що у тому разі, якщо за результатами проходження ним огляду буде встановлено факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння, то відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог п.2.9 а, також попереджено водія про те, що у разі, якщо він відмовиться від проходження такого огляду, то стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП з підстав порушення ним вимог п.2.5 ПДР. На пропозицію пройти огляд у порядку, встановленому законом, ОСОБА_2 відмовився, вказавши, що не буде нікуди їхати (15:29:11 час вказаний на відеозаписі). Після чого правоохоронцями роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням водієм вимог п.2.5 ПДР.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що правоохоронці, користуючись необізнаністю

ОСОБА_1 щодо процедури проходження огляду на стан наркотичного огляду, шляхом підбурювання водія, фактично вмовили його не проходити такий огляд, апеляційний суд оцінює критично, оскільки відеозаписом підтверджується, що рішення відмовитися від проходження огляду було волевиявленням саме ОСОБА_1 , який на власний розсуд, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у закладі охорони здоров`я, при цьому водія було повідомлено та роз`яснено можливі негативні наслідки юридичного характеру, унаслідок не виконання ним вимог п.2.5 ПДР.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду є неприйнятними, оскільки спростовуються відеозаписом з якого убачається, що на вимогу поліцейських ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апелювання захисника щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння є безпідставними, оскільки на місці зупинки транспортного засобу, правоохоронцями виявлено у водія конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, які викликали у поліцейських обґрунтовані підстави щодо можливого (ймовірного) перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів захисника про недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

За допомогою відеозапису, наданого поліцейськими зафіксовано, що правовою підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 слугувало порушення ним вимог ПДР, а саме проїзд на заборонний сигнал світлофора у зв`язку з чим відносно нього поліцейськими складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Доказів про скасування цієї постанови у порядку, передбаченому законом, стороною захисту не надано.

Зважаючи на викладене вище, поліцейськими було правомірно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Сама по собі не згода водія з причинами зупинки автомобіля, не звільняє від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Клопотання захисника Бочарова Андрія Валерійовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Бочарова Андрія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко