Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/71/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Волоткевич А. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, адреса: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.,

за участю:

прокурора Зіновьєва М.В.,

захисника Яушева В.В.,

особи, яка притягається

до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , визнаний винуватим у тому, що він згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог пункту 7 частини 1 статті 46 Закону, подав завідомо недостовірні відомості у виправленій декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що протокол відносно ОСОБА_1 не містить розділів які зазначені в Додатку 3 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (пункт 5 розділу II) , а саме: Розділ «Факт правопорушення підтверджується»; Розділ «До протоколу додається».

Розділ протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», особою яка склала протокол не заповнена, ОСОБА_1 не пропонувалось надати пояснення з приводу складання протоколу. Тобто, на думку апелянта працівником поліції було порушено ст.ст.251 та 256 КУпАП.

Крім того зазначає, що датою виявлення правопорушення є не день складення протоколу 18.09.2024 року, а 30.08.2024 року, коли ОСОБА_1 самостійно звернувся до НАЗК через особистий кабінет з поясненнями, чому Розділ 11 «Доходи, у тому числі подарунки» був не заповнений.

Згідно ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол складений відносно ОСОБА_1 не містить посилання на жодний доказ, отже інші докази у матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.4 ст. 172-6 КУпАП, так як працівником поліції не зазначено в протоколі та не додані до протоколу, належні та допустимі докази, щодо здійснення корупційного діяння. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідженням письмових документів у справі встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що ОСОБА_1 цілеспрямовано подав завідомо недостовірні відомості у декларації за 2023 рік.

Апелянт зазначає, що у нього був відсутній прямий умисел, спрямований на подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,, оскільки останній намагався виправити помилки у вказаній декларації, про що повідомляв працівників НАЗК, однак система НАЗК не зберігала виправлену версію декларації.

З наведеного апелянт вважає, що будь-які докази того, що він діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягав на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування пояснень ОСОБА_1 . Окрім того зазначає, що поліція під час складання протоколу не намагалась отримати будь-які пояснення від ОСОБА_1 .

Таким чином, обставини які викладені у протоколі та постанові, судом встановлені і не підтверджені. Висновки суду першої інстанції не співпадають, а по суті суттєво різняться у деталях з фабулою обвинувачення, яка викладена у протоколі. Суд формально розглянув справу, допустив необ`єктивність та неповноту при з`ясуванні фактичних обставин справи та при дослідженні доказів, не дав належної оцінки доводам сторони захисту, неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, ухвалив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-6 КУпАП, яке не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи.

Відтак апелянт вважає, що його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.4 ст. 172-6 КУпАП, а закриття провадження відносно нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, що спростовується відсутністю у справі доказів.

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП настає у разі подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №26/2024 від 18 вересня 2024 року, відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Так, судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування у розумінні та відповідно до п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» , згідно з яким суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, особи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України та суб`єктом, на якого поширюється і поширювалася дія цього Закону.

Відповідальність за ч.4 ст.172-6 КУпАП настає у випадку подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 302 800,00 до 1 514 000,00 гривень.

При цьому 02.02.2023 ОСОБА_1 під підпис ознайомлений з попередженням про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень та інструктажем з основних положень Закону України «Про запобігання корупції».

Суб`єкт декларування ОСОБА_1 при поданні виправленої декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік підтвердив достовірність вказаних відомостей та був обізнаний з наслідками за подання недостовірних відомостей у декларації, правом подати виправлену декларацію скористався, однак також не зазначив свій дохід (заробітну плату) отриману від ГУ ДСНС у Кіровоградській області.

Таким чином суб`єкт декларування ОСОБА_1 не вжив заходів для відображення у поданій виправленій 04.03.2024 о 16-06 щорічній декларації за 2023 рік достовірної інформації, яка підлягає декларуванню у розділі 11.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №26/2024 від 18 вересня 2024 року, який підписаний ОСОБА_1 , додані до нього документи.

Апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що поважних причин для не зазначення ОСОБА_1 джерела доходу, вид доходу, розмір (вартість), грн. та інформацію про особу, яка отримала дохід, який становить - 341633 грн. 12 коп., у поданій виправленій щорічній декларації за 2023 рік, та крім цього, у поданій 20.02.2024 13:57 щорічній за 2023 рік декларації, також не зазначив відомості про отримання заробітної плати за основним місцем роботи від Головного управління ДСНС України у Кіровоградській області.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, тобто в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП за кваліфікуючими ознаками подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованих правопорушень за вказаних в оскаржуваному судовому рішенні обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. п. 3, 4, 5 р. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи викладене, на початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомився із зазначеним Порядком, про що проставив відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації він ознайомився із внесеними до неї відомостями та проставив відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подав цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про відсутність у нього умислу на вчинення даного правопорушення необґрунтованим, ОСОБА_1 при подачі декларації проставив відмітку про те, що ознайомлений з правилами подачі такої декларації, а отже діяв усвідомлено, умисно. При цьому суд звертає увагу, що суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявність прямого або непрямого умислу, тому суд не бере до уваги апеляційні доводи про не встановлення виду умислу правопорушника судом першої інстанції, оскільки це не впливає на притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко