Справа № 747/155/25
Провадження№ 3/747/152/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст 122-2, ч.1 ст 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року в 00 год 07 хв в селі Плугатар на вул Миру водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21211, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була здійснена шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, чим порушив п. 2.4 ПЛР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст 122-2 КУпАП. Крім того, в цей же день і час було встановлено, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21211, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» з результатом 2, 56 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 130 КУпАП. Про вчинення ОСОБА_1 даних адміністративних правопорушень працівниками Прилуцького РВП 24.02.2025 року було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до положень ч.1 ст 130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, відмова особи яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і санкція даної статті передбачає штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до положень ч.1 ст 122-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу і санкція даної статті передбачає накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку, що поскільки на даний час на розгляді в суді перебуває два протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст 122-2 КУпАП - справа № 747/156/25 (провадження № 3/747/153/25), та за ч.1 ст 130 КУпАП - справа № 747/155/25 (провадження № 3/747/152/25), то у відповідності до положень ст. 36 КУпАП дані справи необхідно об`єднати в одне провадження і розглядати об`єднану справу в одному провадженні з присвоєнням об`єднаній справі номеру 747/155/25 (провадження № 3/747/152/25) і вирішувати питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення в межах санкції ч.1 ст 130 КУпАП, поскільки дане правопорушення є більш серйозним з числа вчинених.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинених ним неправомірних діяннях визнав, суду показав, що дійсно у той день у нічний час в с Плугатар він їхав автомобілем і був у стані алкогольного сп`яніння, тому і не зупинявся на вимогу працівників поліції, які їхали за ним слідом по селу. В скоєному щиро розкаюється, запевнив суд, що більше подібне не повториться. Просив суд розстрочити суму штрафу, так як він на даний час не працює, і сума штрафу, яка передбачена санкцією ч.1 ст 130 КУпАП, для нього є значною і він не має можливості сплатити її одним платежем.

Суд, заслухав пояснення ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідив матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.9 «а», 2.4 ПДР України і в його діях вбачаються ознаки складу адміністративних правопорушень, передбаченихч.1 ст 122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 порушенні Правил дорожнього руху повністю доведена та підтверджується дослідженими матеріалами справи. Факт вчинення ним даних адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення від 24.02.2025 серії ЕПР № 254879 та № 254862 та додатками до них, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, даними ним під час судового розгляду. Диск із відеозаписом адміністративного правопорушення в судовому засіданні не оглядався за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином винність ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень доведена, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи та були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З врахуванням наведеного, особи порушника, суд вважає, що його слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього можливо накласти адміністративне стягнення в межах санкції даної статті у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Крім того, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виплати призначеної суми штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Нормами частини 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Частиною 1 статті 33 Законом України «Про виконавче провадження» передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Разом із тим питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу врегульовано частиною другою статті 301 КУпАП, відповідно до якої відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. Згідно статті 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на даний час не працює, що вказує на його неналежне фінансове становище. Сума штрафу, яка накладена на нього, є значною, і у нього немає можливості сплатити її одним платежем. Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 необхідно задовольнити та розстрочити виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, на строк п`ять місяців у зв`язку з неналежним матеріальним становищем ОСОБА_1 .

Крім того, у відповідності до положень ч.5 ст. 283 КУпАП із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. 36, 38 268, 283, 284, 301, 304, 307, ст. 124, 130 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст 122-2 КУпАП - справа № 747/156/25 (провадження № 3/747/153/25), та за ч.1 ст 130 КУпАП - справа № 747/155/25 (провадження № 3/747/152/25) об`єднати в одне провадження і присвоїти об`єднаній справі номер 747/155/25 (провадження № 3/747/152/25).

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Розстрочити виконання постанови в частині сплати штрафу на строк п`ять місяців, а саме до 03 вересня 2025 року, зі сплатою кожного місяця по 3400 (три тисячі чотириста) грн. із наданням суду до 03 числа кожного місяця квитанції про сплату відповідної частини штрафу. Перший платіж штрафу сплатити в термін 15 днів. Зупинити перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу до закінчення строку розстрочки, а саме до 03 вересня 2025 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко