Справа № 509/783/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

представниці особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Левицької Ю.В. (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь в режимі відеоконференції, адміністративні матеріали які надійшли від Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , такого, що на протязі року до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 577781 від 13.01.2025 р, складеного інспектором ВРПП ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Чулаком Д.Г., вбачається, що 13.01.2025 р. о 08:20 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , на 28 км. а/д М-2801 у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп?яніння зі згоди водія проводився за допомогою електро-діагностичного приладу «Драгер 6810», тест № 259, результат тесту 0,72 %), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення представниці особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративні матеріали, а також DVD-R диск, доданий до протоколу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 130 ч.1 КУпАП, Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, розгляд справ в судах відбувається відкрито.

Вказаний конституційний припис гарантує, в свою чергу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про дату розгляду його адміністративної справи, однак правопорушником цього зроблено не було.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарев проти України» суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно із п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Вмотивованість це вимога до суду наводити письмово у рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою висновку суду. Це також пояснення суду, чому він виніс саме таке рішення, погодився з одними та відкинув інші доводи.

Згідно із п. 1-7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 - ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться : поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3436, 40) судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, а є насамперед гарантією проти свавілля. Суддя зобов`язаний вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правомірність. Підстави прийняття рішення мають бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.

Як вказує Європейський суд з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди вмотивовувати свої рішення, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, з-поміж іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, судом має бути доведено факт керування автомобілем у стані сп`яніння відповідними засобами доказування, фото чи відео файлами, актами медичного обстеження, показаннями свідків.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, полягає в тому, що правопорушник має, по перше, керувати транспортним засобом, а по друге перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа керувала автомобілем і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 577781 від 13.01.2025 р, складеного інспектором ВРПП ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Чулаком Д.Г., вбачається, що 13.01.2025 р. о 08:20 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , на 28 км. а/д М-2801 у стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп?яніння зі згоди водія проводився за допомогою електро-діагностичного приладу «Драгер 6810», тест № 259, результат тесту 0,72 %), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4).

У протоколі мається примітка робітника поліції про передачу керування вищевказаного автомобілю водію ОСОБА_2 (власнику авто), тобто мається факт відсторонення ОСОБА_1 , як особи, який перебуває у стані алкогольного сп?яніня від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні, представниця особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Левицька Ю.В. (поза межам и приміщення суду) в режимі відеоконференції пояснила суду, що ОСОБА_1 не визнаються обставини, зазначені в протоколі через те, що в матеріалах від сутні належні докази керування водієм ОСОБА_1 автомобілем марки «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 саме 13.01.2025 р., а оглянутий в судовому засіданні DVD-R диск, доданий до протоколу фіксує саме момент проходження стану алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 робітником поліції за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» і не підтверджує факт керування останнім зазначеного автомобілю, враховуючи, що вказаний відеозапис зроблений не на боді-камеру, що виключає подію та склад адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і є підставою для закриття провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначивши про це у своїй заяві.

Судом зазначається, що вищевказаний відео-запис, оглянутий судом був зроблений на відео-реєстратор, встановлений робітником поліції у службовому автомобілі та зафіксував факт проходження ОСОБА_1 на стан сп?яніня за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», шляхом продуття приладу в службовому автомобілі поліції.

Суд вважає, що в даному випадку, мається склад та подія адміністративного правопорушення водія ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і воно дійсно мало місце, що підтверджено матеріалами справи:

Висновком приладу «Драгер 6810» від 13.01.2025 р. - тест № 259, результат тесту 0,72% (дата останнього калібрування 2023.07.11), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я від 13.01.2025 р. з ознаками сп?яніння (різкий запах алкоголя з ротової порожнини, невнятна мова, нестійка хода), актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5-7).

Відео-фіксацією правопорушення, доданою до вказаного адміністративного протоколу і оглянутого в судовому засіданні - підтверджується фіксування проходження стану алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 робітником поліції за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» і його результат 0,72%, який на приладі демонструє робітник поліції на камеру (а.с. 11).

При чому, суд звертає увагу на письмові пояснення ОСОБА_1 , зроблених ним особисто у протоколі серії ААД № 577781 від 13.01.2025 р., в яких він чітко вказав : «Випив 0,5 водки, після чого керував авто Мерс НОМЕР_1 , з порушенням згоден, 13.01.2025 р. о 08:20 год.» з особистими підписами ОСОБА_1 , що на думку суду, підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілю у стані алкогольного сп?яніння 13.01.2025 р. (а.с. 4).

На думку суду, дії поліцейського по складанню протоколу відносно правопорушника ОСОБА_1 повністю відповідали вимогам Закону та протокол у справі про скоєння адміністративного правопорушення складено законно та обґрунтовано, що підтверджується вищеописаними доказами з урахуванням вказаного протоколу з особистими підписами правопорушника, представницею якого в судовому засіданні не заперечувався факт роз?яснення робітником поліції правопорушнику ОСОБА_1 його прав та обов?язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Отже працівниками поліції було представлено суду належні та допустимі докази того, що 13.01.2025 р. о 08:20 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , на 28 км. а/д М-2801, і при цьому знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується особистими письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 у протоколі серії ААД № 577781 від 13.01.2025 р.

Твердження представниці особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Левицької Ю.В. про те, що вказані письмові пояснення ОСОБА_1 щодо підтвердження ним факту керування автоомобілем у стані алкогольного сп?яніння, останній писав під диктовку робітника поліції є голослівними, хибними і такими, що направлені на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника та ступінь його вини.

В той же час, обставин, що пом?якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачається.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ст. 130 ч. 1 КУпАП суд, дотримуючись принципу диспозитивності та співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При цьому суд вважає, що застосування даного виду адміністративного стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33,40-1,130 ч. 1, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що сктановить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік ;

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її винесення, а у випадку проголошення лише вступної та резолютивної частин постанови, в той же строк з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 31.03.2025 р.

Суддя Гандзій Д.М.