Справа № 127/7186/25
Провадження № 3/127/1524/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Державної служби з питань праці Центрально-Західного міжрегіонального управління Служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого директором (м. Вінниця, вул. Привокзальна, 3Б), за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

03.03.2025 року головним державним інспектором праці Хащевим А.І. складено протокол про адміністративне правопорушення №ЦЗ/ВН/3528/023955/П/ПТ, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, відносно директора ТОВ «ВНТ» ОСОБА_1 , згідно якого останній допустив порушення ч. 1 ст. 10 та абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»; а саме: в день звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не виплачено усіх належних їм сум заробітної плати, передбаченої трудовим договором, чим вчинив порушення за яке передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав, щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на оплату праці.

Право громадян України, зокрема, на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно із ст.115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а вразі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду,за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але неменше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен, зокрема, неухильно додержувати законодавства про працю.

Судом встановлено, що відповідно до акту від 03.03.2025 №ЦЗ/ВН/3528/023955, заробітна плата на ТОВ «ВНП» в день звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не виплачено усіх належних їм сум заробітної плати.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України № 2136 передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівникові роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати; роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується: виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконаної роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою стор Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Відповідно до ст. 116 та ст. 83 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. провадиться в день звільнення; в тому числі грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги гро розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Таким чином, має місце порушення строків виплати заробітної плати: плати при звільненні ОСОБА_2 - 27.12.2024, ОСОБА_3 - 30.12.2024 та ОСОБА_4 - 13.01.2024, яким не виплачено усіх належних коштів від підприємства при звільнені, що є порушенням ч. 1 ст. 10 та абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення особою аналогічних правопорушень, до ОСОБА_1 за доцільне застосувати адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, у виді штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути 605,60 гривень судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 23, 24, 33-35, 38, 40-1, 41, 221, 268, 277, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та стягнути з нього штраф в сумі 510 гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 10 днів з дня її ухвалення.

Суддя: