ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/112/25

3/609/97/2025

26 березня 2025 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали адміністративних справ, які надійшли з СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП України в Тернопільській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності:

- за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

- за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

- за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

- за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

- за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

30 січня 2025 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшли адміністративні матеріали про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа №609/112/25), за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа №609/113/25), за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа №609/114/25) та за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа №609/115/25), вчинені ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 та протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.01.2025, визначено головуючого суддю в даних справах суддю Катерняк О.М.

Крім того, на виконання ухвали судді Ковтуновича О.В. від 13 лютого 2025 року, справу №609/124/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передано судді Катерняк О.М. для вирішення питання об`єднання даної справи в одне провадження зі справою №609/112/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року суддею Катерняк О.М. було об`єднано справу №609/112/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та справу №609/124/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі №609/112/25.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року вищезгадані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження, об`єднаній справі присвоєно № 609/112/25 (провадження № 3/609/97/2025).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618849 від 27 січня 2025 року вбачається, що: «22.01.2025 року о 18 год 55 хв в АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_2 , 2023 р.н., вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_3 , свекрухи ОСОБА_4 , свекра ОСОБА_5 , голосно кричала, словесно погрожувала, чим могла бути завдана або була заподіяна шкода психічному здоров`ю дитини ОСОБА_2 , чим порушила п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №2229-VIII».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618847 від 27 січня 2025 року вбачається, що: «22.01.2025 року о 18 год 50 хв в АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 вчинила відносно свого свекра ОСОБА_5 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, словесні образи, погрози, приниження, внаслідок чого могла бути або була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 , чим порушила вимоги п. 3,14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618848 від 27 січня 2025 року вбачається, що: «22.01.2025 року о 18 год 50 хв в АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_3 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, словесні образи, погрози, приниження, внаслідок чого могла бути або була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_3 , чим порушила вимоги п. 3,14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618846 від 27 січня 2025 року вбачається, що: «22.01.2025 року о 18 год 55 хв в АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 вчинила відносно своєї свекрухи ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, висловлювала погрози, образи, словесні приниження, внаслідок чого могла бути завдана або була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , чим порушила вимоги п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №618768 від 22 січня 2025 року вбачається, що: «22.01.2025 року о 17 год 00 хв за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вчинила відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_6 , 2021 р.н., тобто умисні дії домашнього насильства психологічного характеру, а саме що виразилось у тому що вона взявши дитину на руки трясла нею, кричала, чим злякала дитину, яка голосно плакала, просила матір, щоб вона поставила його на землю, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_6 ».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні особа, стосовно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину свою не визнала та пояснила, що події, які мали місце 22 січня 2025 року і були зафіксовані спочатку на її телефон, а пізніше після приїзду працівників поліції на бодікамеру поліцейського, були спровоковані її чоловіком ОСОБА_3 , а саме його протиправними діями стосовно відібрання сина ОСОБА_7 та зміни його місця проживання 15 січня 2025 року та в подальшому в перешкоджанні бачитись з дитиною. Вказала, що працівники поліції прибули за її викликом і на момент їх прибуття вона тримала дитину на руках та намагалась покинути приміщення, де на неї здійснювали тиск, погрози та фізичну шкоду чоловік ОСОБА_8 та його матір. Також зазначила, що чинити відносно потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домашнє насильство вона не малі ні наміру, ні умислу, а єдиним її бажанням було забрати сина ОСОБА_7 до їх попереднього місця проживання. Просила провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Потопальський С.М., в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисних дій ОСОБА_1 у вчиненні насильства щодо потерпілих та нанесення шкоди їх здоров`ю.

Потерпілий ОСОБА_3 повідомив, що 22.01.2025 його дружина ОСОБА_1 прийшла до них в будинок, де він проживає зі своїми батьками, провідати сина ОСОБА_7 , однак вчинила конфлікт з ним та його батьками з приводу повернення сина до її місця проживання, так як вона живе окремо від них, під час цього конфлікту ображала його, нецензурно висловлювалась, 3 години не звертала уваги на доньку віком 1,5 роки, яка інколи в хаті падала та можливо вже була голодна, а ОСОБА_1 в цей час була сконцентрована тільки на синові.

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 22.01.2025 його невістка ОСОБА_1 своїми діями завдала йому моральної шкоди, оскільки можна було цей конфлікт вирішувати в межах сім`ї, без виклику поліції.

Потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що її невістка ОСОБА_1 прийшла до них 22.01.2025 провідати сина ОСОБА_7 , так як він в них проживає з 15 січня 2025 року зі своїм батьком, ОСОБА_3 , та захотіла забрати сина з собою, проте хлопчик не хотів іти з мамою, хотів залишитись в них, з батьком, тоді ОСОБА_1 вирвала сина з рук батька і намагалась вийти на двір з роздягнутою дитиною, вони з поліцейськими, які прибули на виклик ОСОБА_3 , їй в цьому перешкоджали. Від цього конфлікту їй стало погано, підвищився тиск. Швидка, яку викликала ОСОБА_1 для себе, в дійсності надавала допомогу їм з чоловіком, медики робили уколи для пониження тиску. Проте доказів негативних наслідків для їх здоров`я від цього конфлікту в неї немає.

Потерпілі просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справ, дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та долучені до них матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілих, оцінивши в сукупності всі докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до п.п. 3, 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Самі по собі, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Одночасно слід зауважити, що відсутність умисного мотиву на вчинення дій, зазначених у диспозиціїст.173-2 КУпАП, вказує на відсутність суб`єктивної сторони і не дає достатніх підстав для кваліфікації дій за цією нормою закону.

Факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Відповідно до методичних роз`яснень щодо природи домашнього насильства визначено, що метою такого завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя. Підкоряючись, жертва стає безпорадною, не може правильно оцінювати ситуацію, більше навіть не намагається себе захистити.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між членами сім`ї, співмешканців, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство, що має місце у даному випадку.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Слід звернути увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та оглянутого диску із відеофіксацією події, що мала місце 22 січня 2025 року, а також із наданих в судовому засіданні пояснень учасників цієї події, в сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_9 відбувся сімейний конфлікт з приводу визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_7 , котрий від народження до 15 січня 2025 року постійно проживав разом з мамою, а з 15 січня 2025 року за односторонньої ініціативи ОСОБА_3 став проживати разом із своїм батьком, дідом та бабою за іншою адресою. Бажання мами хлопчика ОСОБА_1 повернути дитину за своїм місцем проживання, яке є звикле для самої дитини та явні перешкоди батька ОСОБА_3 , діда та баби хлопчика у здійсненні цього призвело до сварки, в ході якої її учасники голосно кричали, сперечались, викрикували образи та погрози. Однак суд не вбачає жодної протиправної поведінки та дій ОСОБА_1 , які би стали в основу вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно потерпілих, в тому числі і малолітньої дитини ОСОБА_10 .

Для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Жодна з цих ознак в діях ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи та заслуховування пояснень потерпілих.

При цьому відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 253 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не підтверджується поза розумним сумнівом наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому вважає, що провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності слід закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 253, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК