Справа № 464/47/25 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л. В.
Провадження № 33/811/403/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Шаповалова М.С. (в режимі відеоконференції), розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Шаповалова М.С. на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 26 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 26.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 27.12.2024 року о 09.09 год. на вул. Пимоненка, 32 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Захисник Шаповалов М.С. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки останній поспішав на роботу, в подальшому ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак працівники поліції відмовили йому в цьому з підстав, що складають протокол про адміністративне правопорушення. Крім цього, захисник вважає незаконною вимогу працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не мав наявних ознак сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи № 464/47/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №206134 від 27.12.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, озвучення виявлених ознак наркотичного сп`яніння (почервоніння очей), вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, який проводиться лише в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою від проходження огляду, після чого працівники поліції розпочали складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу від 27.12.2024 року, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.12.2024 року, у яких останній власноручно вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння бо небачить для цього законних підстав та запізнюється на роботу (а.с.5).

Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Шаповалова М.С., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 26 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шаповалова М.С. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.