ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Горковенко В. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ременькової І. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 к.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно постанови судді, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, через особисту недисциплінованість, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду воєнного стану, 07 листопада 2024 року близько 06:00 год., самовільно залишив місце несення служби, а саме пункт тимчасової дислокації підрозділу (точне місце не зазначається з метою забезпечення безпеки військовослужбовця), про місце свого перебування не доповідав. 09 листопада 2024 року близько 13 год. 45 хв. старший лейтенант ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування особового складу вищевказаного підрозділу.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб.

В апеляційній скарзі захисник Ременькова І. О. просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначила, що у період до 07.11.2024 ОСОБА_1 перебував за місцем тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 . 06.11.2024 ввечері ОСОБА_1 отримав від командування наказ прибути в АДРЕСА_3 , яке знаходиться відносно на невеликій відстані від лінії фронту. 07.11.2024 ОСОБА_1 прибув до с. Багатир, де йому було повідомлено про необхідність невідкладно виїжджати на бойове завдання.

Вказала, що оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу не один рік, він знає свої посадові обов`язки та права. Саме тому він звернувся до командування з проханням надати наказ про відправку його на бойове завдання у письмовому вигляді. Однак йому відмовили та сказали, що у відношенні нього буде складено протокол за самовільне залишення військової частини. ОСОБА_1 не надав цим словам значення, продовжив проходження служби та повернувся вже до нового місця тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_4 . Однак, 09.11.2024 ОСОБА_1 дізнався, що на нього дійсно складено протокол за самовільне залишення військової частини, після чого він почав вживати дії щодо повідомлення про своє місцезнаходження.

Зазначила, що ОСОБА_1 не може забезпечити явку свідків на засідання або надати нотаріально посвідчені від них заяви, у зв`язку з тим, що всі військовослужбовці, які бачили його у період з 07.11.2024 по 09.11.2024, підпорядковуються командиру батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , який і склав щодо нього протокол.

Просить звернути увагу, що ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 25.06.2022, тобто проходить військову службу та захищає територіальну цілісність України два з половиною роки. Згідно з службовою характеристикою, наявній в матеріалах справи, за час проходження військової служби ОСОБА_1 зарекомендував себе добре. До виконання службових обов`язків ставиться сумлінно відповідальністю. Проводить роботу по навчанню особового складу підрозділу, підтримує особова склад, техніку, в постійній бойовій готовності.

На думку апелянта, вищенаведеним підтверджується, що за два з половиною роки служби ОСОБА_1 жодного разу не підводив своїх побратимів, добре знає свої посадові обов`язки та права. ОСОБА_1 не визнає вину, у зв`язку з чим і звернувся до адвоката для отримання правової допомоги та захисту своєї правоти.

Просить звернути увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 172-11 КУпАП адміністративна відповідальність настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також не з`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Зазначила, що з моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткові мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Вказала, що 24.02.2022 Указом Президента України N° 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 рою N° 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, дія котрого неодноразові продовжувалася. Правовий режим воєнного стану триває на даний час.

Зазначила, що правопорушення, яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, могло мати місце 07.11.2024, тобто під час дії, як особливого періоду, так і дії воєнного стану.

Вказала, що з огляду на диспозицію ч. 4 ст. 172-11 КУпАП у період дії воєнного стану, самовільне залишення військової частини не охоплюється складом адміністративного правопорушення, натомість самовільне залишення військово частини, у період дії особливого періоду не охоплюється ч. 3 ст. 172-11 КУпАП оскільки відповідальність за вказане передбачено у ч. 4 даної норми.

Просить звернути увагу суду, що на підставі Закону України № 2839-ІХ від 13.12.2022, який набрав чинності 27.01.2023, відповідальність за ст. 172-11 КУпАП посилена в частині відповідальності за дії, вчинені в період дії воєнного стану.

Вважає, що за наявності кваліфікуючої ознаки вчинення правопорушення в умовах дії воєнного стану, кваліфікація дій особи за ч. З ст. 172-11 КУпАП виключається.

Вказала, що як вбачається з протоколу про військове адміністративне правопорушення від 09.11.2024, діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший лейтенант ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, виконуючи обов`язки військової служби, діючи умисно, протиправно, в умовах особливого періоду, що включає воєнний стан, на порушення своїх статутних обов`язків близько 06:00 години 07.11.2024 самовільно залишив місце несення служби, а саме пункт тимчасової дислокації підрозділу АДРЕСА_2 .

Зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення суть (об`єктивна сторона) адміністративного правопорушення зазначена як «самовільне залишення військової частини, в умовах дії особливого періоду», а суть (об`єктивна сторона) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП полягає у діяннях передбачених частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На думку захисника, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, що свідчить про відсутність в його діях складу даного правопорушення та є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник Ременькова І. О. просила розгляд апеляційної скарги проводити без її участі та без участі ОСОБА_1 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи в її межах, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону під час розгляду справи суддя дотримався.

Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, як на докази його вини, в постанові суд послався на:

-протокол про адміністративне правопорушення, серії в/ч НОМЕР_1 №283 від 09.11.2024, з яким ОСОБА_1 ознайомлений під підпис;

-письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких останній не заперечив факт відсутності у місці тимчасової дислокації військової частини у період 07.11.2024 по 09.11.2024;

-рапорт командира автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 07.11.2024, згідно якого останнім під час перевірки особового складу з числа мобілізованих вказаного підрозділу було виявлено відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який на телефонні дзвінки не відповідає, орієнтовне місце перебування невідоме;

-рапорт командира автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 09.11.2024, згідно якого цього дня о 13:25 старший лейтенант ОСОБА_1 повернувся з самовільного залишення військової частини в район тимчасової дислокації підрозділу;

-довідки-доповіді за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем призваним під час мобілізації в умовах воєнного стану старшим лейтенантом ОСОБА_1 , №1112/6372 від 07.112024 та №1112/6459 від 09.11.2024;

-витяг з наказу №322 від 09.11.2024 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про прибуття та початок виконання службових обов`язків ОСОБА_1 після самовільного залишення військової частини;

-письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , від 10.11.2024, в яких останні пояснили, що 07.11.2024 ОСОБА_1 був відсутнім у місці розсташування підрозділу, та повернувся до місця дислокації підрозділу лише 09.11.2024.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Щодо доводів захисника, що за наявності кваліфікуючої ознаки вчинення правопорушення в умовах дії воєнного стану, кваліфікація дій особи за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП виключається, апеляційний суд встановив таке.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії в/ч НОМЕР_1 №283 від 09.11.2024, діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший лейтенант ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, виконуючи обов`язки військової служби, діючи умисно, протиправно, в умовах особливого періоду, що включає воєнний стан, на порушення своїх статутних обов`язків близько 06:00 години 07.11.2024 самовільно залишив місце несення служби, а саме пункт тимчасової дислокації підрозділу АДРЕСА_2 . Про свій виїзд за межі розташування підрозділу старший лейтенант ОСОБА_1 командиру не доповідав та законних на те підстав не мав.

09.11.2024 о 13:45 год. ОСОБА_1 повернувся до місця тимчасової дислокації розташування (куди був переміщений підрозділ) автомобільної роти підвозу пального та мастильних матеріалів батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_5 .

Таким чином, ОСОБА_1 в період 07.11.2024 з 06:00 год. по 09.11.2024 13.45 год. був відсутній на військовій службі без поважних причин та законних підстав не більше десяти діб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб.

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, відповідальність за вчинення даного правопорушення настає у разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено у Україні воєнний стан, який діє по теперішній час.

Наведеними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на військовій службі з 07.11.2024 по 09.11.2024, тобто менше трьох діб.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена сукупністю вищевказаних доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Вказані дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Щодо доводів апелянта, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, а також у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, які вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до Закону України №1932-ХІІ від 06.12.1991 року «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, всупереч доводам апелянта, суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі з 07 по 09 листопада 2024 року, тобто самовільно залишив військову частину під час дії правового режиму воєнного стану, кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП виключається.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Ременькової І. О. залишити без задоволення.

Постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року якою ОСОБА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова