Справа № 756/4559/23 Суддя в І-й інстанції Касьян А.В.
Провадження № 33/824/104/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисниці Чубко Ю.М., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатки Чубко Ю.М., на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 26 березня 2023 року о 13 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сім`ї Кульженків, 31, у місті Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя; порушення координації рухів; звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисниці Чубко Ю.М. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисниця заперечувала факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Захисниця звернула увагу і на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та виконував функції водія. Так, працівники патрульної поліції підійшли до автомобіля, який перебував у нерухомому стані, повідомили ОСОБА_1 недостовірну інформацію про розшук автомобіля, оскільки окрім слів патрульних, що зафіксовані на відео, жодних доказів цього матеріали справи не містять, а тому, на думку захисниці, ситуація для складання матеріалів була штучно створена за вказівкою працівника Оболонського УП ГУНП в місті Києві, з яким ОСОБА_1 перебуває в особистих неприязних стосунках. Дії працівників поліції, на переконання захисниці, суперечать положенням ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, які регламентують порядок огляду водія на стан сп`яніння, його відсторонення від керування транспортним засобом тощо. Крім того, вказала, що відомості щодо відмови ОСОБА_1 внесені в протокол про адміністративне правопорушення зі слів поліцейської, що є неприпустимим. Зокрема, вказані обставини підтверджуються зафіксованим на 14:11:40 годині відео, що долучено в якості доказу, в якому не вбачається незгоди з боку ОСОБА_1 , що вказує на відсутність доказів в частині відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_1 . У зв`язку із цим, захисниця вважає, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають фактичним обставинам справи, що зафіксовані на відеозапису. Окрім цього, не відповідають дійсності відомості, що містяться в Направленні, яке долучено до матеріалів справи, оскільки час його видачі зазначено як 26 березня 14 год. 15 хв., в той час, як відео закінчується о 14 год. 52 хв., де поліцейський на цей час не вручив направлення особі. Крім того, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Однак, як вбачається з оригіналу протоколу серії ААД 369059, він містить виправлення з ч.1 ст.130 КУпАП на ч.2 ст.130 КУпАП.На думку захисниці, в даному випадку не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та не зазначено, які дії ОСОБА_1 підпадають під ознаку ч.2 ст.130 КУпАП. Так, у протоколі лише викладено обвинувачення за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто наявні суперечності між фабулою обвинувачення та кваліфікацією діяння особи. Окрім того, на підтвердження повторності вчинення адміністративного правопорушення місцевий суд посилається на постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень, які унеможливлюють ідентифікувати особу, яку притягнуто до відповідальності. Наведене свідчить про те, що пред`явлене обвинувачення за ч.2 ст. 130 КУпАП є некоректним та таким, що не відповідає складу ч.2 ст. 130 КУпАП. Просила постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисниці Чубко Ю.М., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про її часткову обгрунтованість.

Висновки суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляд на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 369059 від 26 березня 2023 року в частині часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу яка його вчинила та ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким ця особа керувала;

відеозаписом із якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя місцевого суду дійшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого проявляється у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та необхідності накладення на нього адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не грунтуються на зібраних у справі доказах. Посилання на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем спростовується відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Так, під час з`ясування обставин події, ОСОБА_1 фактично не заперечував факту керування ним автомобілем. Суд також звертає увагу на те, що поліцейські, під час зазначеного спілкування неодноразово указували на те, що вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із перебуванням автомобіля останнього у розшуку, на що від останнього не надходило заперечень.

Крім того, судом не приймаються доводи апеляційної скарги в частині незаконності зупинки транспортного засобу оскільки підстави зупинки транспортного засобу не можуть впливати на вирішення питання про винність чи не винність особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП. Наявність підстав для зупинки транспортного засобу не підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративніправопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що ці обставини не входять до об`єктивної сторони даних адміністративних правопорушень, а тому вказана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Необгрунтованими є і доводи апеляційної скарги захисниці про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння під час зупинки транспортного засобу. Із зазначеного вище відеозапису вбачається те, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не надав відповіді на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а тому така поведінка ОСОБА_1 викликала у поліцейських обгрунтовані підстави сприйняти вказані дії як відмову від проходження огляду. Крім того, при ознайомленні із протоколом про адміністративне правопорушення не зробив жодних зауважень, а з обставинами, що викладені у протоколі погодився, який засвідчив власним підписом.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці щодо розбіжності у часі складання направлення для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та часі події правопорушення, суд вказує на їх безпідставність, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду.

Наведене указує на необгрунтованість доводів апеляційної скарги в частині недоведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спёяніння та необхідність закриття справи у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. У зв`язку із цим суд у цій частині залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Поряд із цим суд вважає обгрунтованими як доводи апеляційної скарги, так і пояснення захисника та ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду в частині неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 та необгрунтоване, у зв`язку із цим, накладення стягнення за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено у вину відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП суддя в мотивувальній частині постанови, викладаючи сутність адміністративного правопорушення, яке він визнав доведеним зазначив те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повторно, протягом року з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, такий висновок є суперечливим, не грунтується на матеріалах справи і повністю погодитись із ним не можливо. Відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП настає у випадку повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП. Між тим, викладаючи сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейськими не указано про повторність керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан наркотичного спёяніння, що є єдиною кваліфікуючою ознакою за наявності якої дії ОСОБА_1 можуть кваліфікуватись за ч.2 ст. 130 КУпАП. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, при кваліфікації дій ОСОБА_1 були внесені виправлення у графу, яка передбачає кваліфікацію дій останнього, які не були засвідчені в установленому порядку. Так, захисницею Чубко Ю.М. долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення, вручену ОСОБА_1 під час складання такого протоколу, з якої вбачається, що попередньо дії ОСОБА_1 , були кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП. Аналіз указаного виправлення у поєднанні із формулюванням сутності вчиненого адміністративного правопорушення дає підстави стверджувати про першочергову кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та про те, що виправлення було здійснене після складання протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення із ним і підписання його ОСОБА_1 , а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки обвинувачення у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення йому не висувалось і воно є більш тяжким від того, яке фактично йому висунуте. Крім того, суд звертає увагу, що до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, з якого не вбачається факту притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП саме ОСОБА_1 , оскільки відсутні будь-які анкетні дані особи. Наведене указує на те, що постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 підлягає зміні шляхом перекваліфікації його дій із частини другої на частину першу ст. 130 КУпАП, визнання його винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення та пом`якшення накладеного на нього стягнення до стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та накладеного на нього стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці задовольнити частково

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києві від 12 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати із ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП, визнавши його винним у вчиненні указаного адміністративного правопорушення та пом`якшити накладене на нього стягнення до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову Оболонського районного суду міста Києві від 12 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк