Провадження № 3/750/204/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Кузнєцова О.О., при секретарі Чернобай Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом, який надійшов до суду 18.12.2024, водій ОСОБА_1 10.12.2024 о 21 год 05 хв. у м. Чернігові по вул.Київська, 5 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справу можливо розглянути за її відсутності.

З`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідивши всі наявні матеріали справи, з`ясувавши причини та умови, що сприяли вчиненню даного правопорушення, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність особи, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

В ч.1 Розділу 10 зазначеної Інструкції № 1395 передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В п.6 Розділу 10 Інструкції № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із досліджених судом матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, диску із відеозаписом, вбачається, що вимог вказаних Інструкцій дотримано не було.

За змістом ст.ст.254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, її підпис або запис про відмову від підпису протоколу. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі- Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони, зокрема.

При з`ясуванні обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідженні всіх наявних матеріалів справи, з`ясуванні причин та умов, що сприяли вчиненню даного правопорушення, оцінці наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено наступне.

Як вбачається із дослідженого відеозапису подій описаних у протоколі, що був наданий до суду о 21 год 05 хв. автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений на вул. Київська, 5 в місті Чернігові.

Разом з тим, ОСОБА_1 до суду була надана копія протоколу із такою самою серією і таким самим номером, який було надано УПП в Чернігівській області до суду, в той же час за змістом дані протоколи зовсім різні.

Так, в протоколі серії ЕПР1 №193593, яка надана суду, вказано, що водій керував ТЗ в м.Чернігові, по вул. Київська, 5.

В той же час у протоколі, серії ЕПР1 №193593, який був наданий суду ОСОБА_1 , вказано, що водій керував ТЗ по вул. Незалежності, 60. Далі в протоколі внесені виправлення на вул. Київська, 5 та проставлений відповідний підпис поліцейської Прохоренко Дар`ї, яка цей протокол складала. В примірнику протоколу, який надісланий суду, зафіксовано, що водій відмовився від надання пояснень, від проставлення підпису від ознайомлення з правами, від отримання копії протоколу, в той же час, в примірнику протоколу, який мається в розпорядженні ОСОБА_1 його пояснення зафіксовані.

На відеозаписі доданому до протоколу чітко зафіксовано, що водій пише свої пояснення і примірнику протоколу, де вже стоїть підпис поліцейської Дар`ї Прохоренко. Також зафіксовано, що поліцейська вимагає від водія повернути їй протокол, обґрунтовуючи тим, що вона не поставила в ньому свій підпис, хоча підпис вже нею був поставлений.

Відеозапис завершується тим, що водій ОСОБА_1 повертає поліцейській один примірник протоколу, а інший залишає собі. Поліцейська забирає свій оригінал протоколу і сідає до службового автомобіля.

З метою з`ясування обставин існування двох протоколів однієї серії та номеру, але різних за змістом, судом було здійснено виклик поліцейської Прохоренко Дар`ї до суду.

ОСОБА_2 займає посаду поліцейської взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Чернігівській області. Пояснила суду, що після складання протоколу, вона виявила помилку в місці керування ТЗ, попросила водія повернути копію протоколу, яку він залишив собі після написання пояснень, але водій відмовився, тому вона розцінила це як відмову від отримання протоколу. Зазначила, що відділ адміністративної практики повинен був надіслати копію нового виправленого протоколу водієві. Чи зробили вони це їй невідомо. Вважає, що фабула правопорушення нею не була змінена.

Суд вважає, зазначені дії поліцейської Прохоренко Д.С. такими, що прямо і грубо порушують законні права ОСОБА_1 , є такими, що в жодний спосіб не відповідають вимогам закону.

З переглянутого відео та досліджених письмових доказів беззаперечно встановлено, що поліцейська Прохоренко Д.С. склала протокол, роздрукувала його оригінал та копію, поставила на них свій підпис та віддала водієві для підписання та написання пояснень. Водій написав свої пояснення та повернув оригінал протоколу поліцейській.

В копії протоколу, який мається в розпорядженні водія, вже були внесені виправлення щодо місця вчинення адміністративного правопорушення.

Незважаючи на це, поліцейська, без жодних на те законних підстав, внесла виправлення на службовому планшеті в протокол серії ЕПР1 №193593, зазначивши вірну адресу місця вчинення адміністративного правопорушення, та внесла до нього завідомо неправдиві відомості, вказавши, що водій відмовився від надання пояснень, ознайомлення із правами та отримання копії протоколу.

Зважаючи на це, суд констатує, що поліцейською Прохоренко Д.С. вчинено службове підроблення документу, який направлений до суду і служить як один із доказів вчинення особою адміністративного правопорушення.

Крім того, копія вдруге складеного протоколу, також була направлена до суду 18.12.2024, що свідчить про те, що дана копія не направлялась водію за місцем його проживання для ознайомлення.

Суд констатує, що у водія ОСОБА_1 не було жодних підстав для виконання незаконної вимоги поліцейської повернути їй копію протоколу, зважаючи на те, що як оригінал так і копія вже були роздруковані та підписані поліцейською.

Також, при перегляді відеозапису, судом встановлено наступні неправомірні дії екіпажу «Вікінг-105» в складі поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Водій ОСОБА_1 зупинений у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення паркування з порушенням вимог, а саме в два ряди.

О 21 год 11 хв. ОСОБА_2 щось печатає в службовому планшеті. О 21 год 12 хв. Проходить поверхневий огляд ТЗ. о 21 год 13 хв. поліцейською отримується якась інформація в службовому планшеті і вона повідомляє водієві про те, що він перебуває у розшуку і йому треба проїхати з ними. О 21 год 16 хв. водієві повідомляється, що він затриманий для доставки до мобілізаційного центру і повідомляється в телефонному режимі невідомій особі, що по вул. Київська, 5 виявлено особу «ухилянт».

Водій знаходиться в своєму автомобілі, отримує консультацію з приводу ситуації, що виникла в телефонному режимі від невстановленої судом особи, та відмовляється виходити із машини. О 21 год 30 хв. ОСОБА_2 просить колегу подзвонити командиру і спитати, що робити. А о 21 год 31 хв. каже колезі «дзвонимо на 102 і пакуєм». Дані вислови є недопустимими в лексиконі поліцейського, який виконує в цей момент обов`язки поліцейського, а не перебуває вдома чи в колі друзів. О 21 год 33 хв. водій повідомляє, що бажає отримати правову допомогу, на що ОСОБА_2 обіцяє, що адвоката йому викличуть вже у мобілізаційному центрі.

В подальшому всі дії поліцейської були направлені лише на те, що водій вийшов із ТЗ.

Поліцейський ОСОБА_4 телефонує в мобілізаційний центр з питанням, чи зможуть вони самі приїхати на вул. Київська, 5, щоб забрати водія.

Поліцейська ОСОБА_2 одразу вбачає у водія ознаки наркотичного сп`яніння, вимагає вийти з автомобіля для здійснення перевірки.

О 21 год 35 хв поліцейська ОСОБА_2 повідомляє водієві, що вона не зобов`язана забезпечувати йому безоплатну правову допомогу, і додає «я вам обіцяла, бо думала, що ви людина».

О 21 год 37 хв. поліцейська ОСОБА_2 телефонує комусь за отриманням консультації, вказуючи при цьому, що водій змусив її писати протокол затримання, вона почала його писати, але (пряма мова) «не знаю як його витягнути з машини».

Водієві поліцейська каже, що якщо він не вийде з ТЗ, то вона це буде розцінювати як відмову від проходження огляду.

О 21 год 41 хв. поліцейська ОСОБА_2 дзвонить особі з ім`ям « ОСОБА_5 » і просить допомогти як діяти в цій ситуація, зазначаючи «он звонит какому-то дебилу».

О 21 год 43 хв. поліцейська ОСОБА_2 здійснює дзвінок особі на ім`я « ОСОБА_6 », каже, що вона вже виявила у нього ознаки наркотичного сп`яніння, але водій не виходить із автомобіля.

О 21 год 46 хв. ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що він не відмовляється пройти огляд, але поїде в лікарню з адвокатом.

О 22 год 02 хв. поліцейська ОСОБА_2 отримує вхідний дзвінок від невідомої особи, якій вона повідомляє, що вона вже і ознаки казала водієві, а він все одно не виходить із машини.

О 22 год 05 хв. поліцейська Прохоренко Дар`я вчергове отримує телефонну консультацію, вказує, що «он позвонил какому-то дебилу…я уже не знаю с каким тут бубном танцевать, чтоб он вышел из машины».

Далі о 22 год 09 хв. водієві повторно озвучуються виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння.

Відеозапис закінчується о 23 год 34 хв., коли поліцейська отримує він водія оригінал протоколу із внесеними до нього його поясненнями та сідає до службового автомобіля.

Суд констатує, що після зупинення автомобіля о 21 год 05 хв. до 23 год 34 хв. дії екіпажу «Вікінг -105» в складі поліцейської Похоренко Д. та ОСОБА_3 були направлені лише на те, що доставити водія до ТЦК. Напротязі більше двох годин поліцейські намагались знайти будь-який спосіб, щоб водій вийшов за автомобіля, здійснивши фактичне блокування ТЗ.

При цьому дії поліцейських саме в такий спосіб, як зафіксований на відеозаписі, не узгоджуються із вимогами закону, оскільки вони вчинялись із застосуванням обману (у водія не було насправді виявлено ознак наркотичного сп`яніння) для того, щоб водій залишив ТЗ, та шляхом підроблення документів, зокрема, оригіналу протоколу.

Суд наголошує на тому, що порядок проходження водіями огляду на визначення стану сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) прописаний в Інструкції. Дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, в тому числі і цієї Інструкції.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння. Судом встановлено, що ознаки були озвучені з однією метою, щоб водій вийшов із ТЗ. За таких обставин суд вважає, що при складанні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції не долучено безумовних та переконливих доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення та вини, що свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Довести до відома начальника УПП в Чернігівській області факти порушення вимог закону поліцейськими ОСОБА_7 та Ступаченком Андрієм для відповідного реагування.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова.

Суддя О.О. Кузнєцова