Справа № 642/8202/24
Провадження № 3/642/540/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який відповідно до матеріалів справи зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

31.12.2024 року до Ленінського районного суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.01.2025 року матеріали справи про адміністративне правопорушення стосоно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 160 КУпАП повернуто до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області для належного оформлення у зв`язку з відсутністю всіх відомостей, необхідних для вирішення справи, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.12.2024 року, серія ВАВ №031802 викладена фабула адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, всупереч вимогам Інструкції в протоколі не зазначена дата видачі документу, що посвідчує особу гр. ОСОБА_1 , та ким був виданий документ, у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» зазначено, що зі слів ОСОБА_1 він не притягався до адміністративної відповідальності, проте особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення зобов`язана була перевірити дану інформацію за допомогою інформаційно-пошукової системи «АРМОР», окрім викладеного, всупереч вимогам п. 6 Інструкції почерк посадової особи органу поліції, яка складала протокол, вкрай нерозбірливий. Пояснення особи були записані цією ж посадовою особою та підписані особою, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, внаслідок чого прочитати пояснення неможливо через нерозбірливість почерку.

Супровідним листом № 542/119-64/04/15-2025 від 10.01.2025 року до Ленінського районного суду м. Харкова повторно надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Постановою судді від 15.01.2025 вказаний адміністративний матеріал повторно повернуто до Відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області для належного оформлення.

14.03.2025 до суду з Відділу поліції №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.160 КУпАП повернуто до суду без належного виконання зазначеної постанови суду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №031802 від 23 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 23.12.2024 року близько 13 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював торгівлю хвойними деревами, а саме: ялинками, без дозвільних документів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. При цьому згідно ч.2ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та приходить до висновку про провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Отже, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії та відповідно, унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку з відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Вказана правова позиція щодо застосування норм права викладена у Постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 804/401/17.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 цього ж Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Дане правопорушення мало місце 23.12.2024, більше трьох місяців тому, даний протокол надійшов до суду втретє 14.03.2025, на даний час сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що адміністративний матеріал двічі був направлений судом для дооформлення, проте жодного недоліку, вказаного в постановах суду від 02.01.2025 та 15.01.2025, усунуто не було.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже у відповідності зі ст. 247 п. 7 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.160 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя Вячеслав ПАШНЄВ