БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/60/25
Провадження № 3/497/68/25
УХВАЛА

ОКРЕМА УХВАЛА

12.03.25 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у приміщенні суду в м.Болград справу з матеріалами про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 05.02.2025 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Р.Молдова, уродженця с.Чадир-Лунга РМ, зі слів - непрацевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина РМ, виданий 24.05.2016р.,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою від 22.10.2024р. Болградського районного суду Одеської області було закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204 ч.2 КУпАП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.

Однак, в ході розгляду справи про вищевказане адміністративне правопорушення судом були встановлені факти порушення законності порушення працівниками прикордонної служби прав особи і громадянина, а також громадського правопорядку у зв`язку з встановленими причинами та умовами, що цьому сприяли, тому суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для постановлення окремої ухвали.

Так, судом, в ході розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №263800, згідно якого в цей день 13.12.2024р. о 21:30 годині на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в пункті пропуску для автомобільного сполучення "Нові Трояни" п/н " НОМЕР_1 " у складі лейтенанта ОСОБА_2 , під час здійснення паспортного контролю на виїзд з України прибув гр.України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на паспортному контролі надав паспорт громадянина РМ серії НОМЕР_2 , що не є належним документом на право перетинання державного кордону громадянином України, чим порушив вимоги ст.12 ЗУ «Про державний кордон України», і за що передбачена відповідальність ст.204-1 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Дімов Д.П. захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив розглянути справу без участі свого підзахисного, який перебуває вдома у Р.Молдова, та, заперечивши вину свого підзахисного у скоєнні вказаного правопорушення факту спроби незаконного перетинання державного кордону України у пункті пропуску за документом, який не дає на це право, - пояснив суду, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова, надав для перетинання на ПП паспорт громадянина Молдови, але прикордонниками, під час встановлення особи ОСОБА_1 , було з`ясовано факт перетинання деяким громадянином України з такими самими анкетними даними, як в ОСОБА_1 що є співпадінням, та не підтверджується достатніми і належними доказами, оскільки ОСОБА_1 , який народився в Р.Молдова, - є її громадянином з дня народження - ніколи не змінював громадянства, дійсно часто буває в Україні, оскільки у пошуках роботи колись приїхавши, створив родину проживає наразі у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу у Болградському районі, має спільних дітей з громадянкою України, але часто повертається до ОСОБА_3 де його дім і батьки; в Миколаївській області він ніколи не бував, а тим більше у Вознесенському районі (раніше ОСОБА_4 ), тобто, він дійсно часто перетинає ДКУ, але як громадянин ОСОБА_5 .Молдова що опісля і було встановлено прикордонниками, які ще й притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за перевищення строку перебування в Україні понад 90 днів, - за що ОСОБА_1 вже сплачено штраф, копія квитанції на підтвердження цих фактів надана представником суду. Попри все, прикордонники, незаконно все ж-таки затримали ОСОБА_1 та незаконно передали працівникам РТЦК та СП - (незважаючи на те, що встановили, що він є громадянином РМолдова!) та ще й склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, зазначивши, що він є громадянином України, який незаконно намагався перетнути ДКУ.

Зхисник стверджував у суді, що факт належності гр. ОСОБА_1 до громадянства Р.Молдова прикордонниками було встановлено вже після того, як в нього з`явився адвокат через три дні після затримання, і завдяки дружині ОСОБА_1 , - яка знайшла адвоката і уклала відповідну угоду на захист, адже сам ОСОБА_1 утримувався незаконно станом на той час у ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи затриманим прикордонниками, - які, не склавши протокола про його затримання, передали його працівникам РТЦК і СП де він незаконно утримувався три дні до того часу, поки він, захисник, робив адвокатські запити і збирав докази невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП належності до громадянства іншої держави та перетнути державний кордон України саме у законний спосіб.

Так, ним, адвокатом Дімовим Д.Д., після того, як він в матеріалах прикордонників щодо перевірки ОСОБА_1 побачив інформацію про деяку особу " ОСОБА_1 , 14.10.1984р.", яка чотири рази у 2018-му році перетинала ДКУ у ПП ОСОБА_6 що розташований на далекій відстані від Болградського району (останній раз на виїзд), та ксерокопію витягу з реєстру про отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України, в якому було зазначено також що цей паспортний документ визнано недійсним (дата не вказана коли і ким), він, представник, зателефонувавши до колишньому Єланецького паспортного відділу який тепер має назву " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (після реорганізації районів Миколаївської області), та дізнався, що в ті дати коли значаться виданими на ім`я гр. ОСОБА_1 двох паспортів внутрішнього за №ЕР311730 (без дати) та для виїзду за кордон за №ЕК735566 (від 15.01.2010), в Миколаївській області було виявлено групу осіб, які підробляли паспорти і ця група осіб була притягнута до кримінальної відповідальності і навіть вже відбула реалні строки покарання, тому всі ті незаконні паспорти були вже давно визнані недійсними, як то зазначено у витягу з реєстру.

На думку представника ОСОБА_1 , - це мали з`ясувати прикордонники, оскільки дійсно, у витягу, що доданий до протоколу так прямо і вказано, що ті паспорти визнані недійсними, навіть зазначено, що в особи відсутній УНЗР що неможливо, до речі, за наявності в реєстрі відомостей про видачу йому паспорту та дати дійсності паспортів не вказані що підтверджує фат незаконного і безпідставного оформлення тих паспортів; він, представник, може лише здогадуватися де зловмисники взяли дані громадянина Р.Молдова ОСОБА_1 для незаконного оформлення тих паспортів на ім`я громадянина без його заяви, адже відсутні інші докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , громадянин Р.Молдова, змінював громадянство на українське та, отримавши внутрішній і закордонний паспорти в Миколаївській області і виїжджав з ними з території України через західні бласті України. А сам факт видачі цих паспортів не може братися за реальний, оскільки ці паспорти є ануліровані і це прямо зазначено у витягу, а про видачу інших паспортів на ім`я ОСОБА_1 - відомості відсутні.

Таким чином, він, захисник, вважає, що прикордонниками був незаконно і безпідставно затриманий гр.Р.Молдова ОСОБА_1 , особу якого спочатку належним чином не було встановлено, він був незаконно затриманий і утримувався у приміщенні прикордонної застави та незаконно переданий працівниками ДПСУ працівникам РТЦК та СП, а також що стосовно нього було безпідставно складено протокол про притягнення його до відповідальності за ст.204-1 КУпАП, тим більше, як громадянина України, оскільки належність його до громадянства України нічим не підтверджувалася на момент складення протокола, та, навпаки спростовувалася тим фактом, що відносно ОСОБА_1 самі ж прикордонники склали проток як відносно громадянина Молдови - за перевищення строку перебування на території України - 90 діб, а тому він, захисник, вважає, що прикордонником, який склав протокол лейтенантом ОСОБА_2 та тим працівником ДПС, який матеріали перевірив штаб-сержантом ОСОБА_7 який не виявив недоліків у справі та вважав, що матеріали підлягали направленню до суду для незаконного притягнення особи до відповідальності за скоєння правопорушення, якого особа не вчиняла, є порушенням прав особи, що є іноземцем, та порушення чинного законодавства України і посадових інструкцій та обов`язків працівників ДПСУ - щодо здійснення належних дій стосовно перевірки і встановлення будь-якої особи, зокрема, ОСОБА_1 , тим більше, що цю перевірку можна було здійснити щодо іноземця просто звернувшись до держави, громадянином якої особа представилася до ОСОБА_3 і переконатись, що ОСОБА_1 дійсно був і є громадянином Молдови з народження, від якого не відмовлявся; затримання ж його без складання протоколу про затримання і тримання його три дні у приміщенні РТЦК і СП незаконно є незаконним обмеженням свободи його пересування, та, навіть незаконне позбавлення волі, оскільки, якби не дружина ОСОБА_1 і не захисник ще невідомо скільки часу ОСОБА_1 утримувався б працівниками ДПС та РТЦК і СП, а тому він, захисник, просить постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій працівників ДПСУ: лейтенанта ОСОБА_2 та штаб-сержанта ОСОБА_8 .

Дослідивши надані суду матеріали, вивчивши обставини скоєння правопорушення, вислухавши пояснення адвоката Дімова Д.П., суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх і належних доказів на підтвердження обставин вчинення особою, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких дій, які можуть бути розцінені як спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів, чи з використанням підробленого документа або таких, що містять недостовірні відомості про його особу, чи без дозволу відповідних органів влади, групою осіб, - адже з наданих матеріалів суд не може визнати жодний письмовий документ доказом на підтвердження обвинувачення, що висунуте гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке він може бути притягнений до відповідальності, а саме, за ст.204-1ч.1 КУпА.

Захисник наполягав на постановленні відносно прикордонників окремої ухвали та просив відреагувати на неправомірні дії працівників ДПС: на безпідставне незаконне і необґрунтоване затримання приватної особи - ОСОБА_1 - до того ж, який є іноземцем. що надав відповідний документ на підтвердження цього; а також на незаконне його тривале утримання на території прикордонної застави, завідомо незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, перевищення службових повноважень, що виразилося у ненаданні адвоката після затримання, нескладання протокола про затримання та незаконну передачу працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому захисник наполягав, що особи які затримали ОСОБА_1 , особа, яка складала матеріали про адміністративні правопорушення, і та, що перевіряла ці матеріали. а також - ті, що направляли матеріали до суду, фактично легалізували незаконні дії інших прикордонників - щодо незаконного затримання іноземця і неякісного встановлення його особи - ненадання належної оцінки факту незаконної видачі паспортів на ім`я ОСОБА_1 - що мали змогу легко здійснити самі прикордонники - зателефонувавши, як це зробив він, адвокат.

Згідно вимог ст.246 КУпАП, порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.

Окрема ухвала це вид судового рішення, за допомогою якого суд реагує на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли: суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали має бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. Суддя має право постановити окрему ухвалу для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, якщо виявить таке порушення під час розгляду справи.

Окремі ухвали можуть постановлювати суди у цивільному (ст.262 ЦПК України), господарському (ст.246 ГПК України), адміністративному (ст.249 КАСУ) судочинствах. Окремі ухвали/постанови у кримінальному судочинстві існували до введення в дію нового Кримінального процесуального кодексу (20.11.2012р.). Їм була присвячена ст.232 КПК УРСР. Окрема ухвала суду постановлюється в нарадчій кімнаті та викладається у виді окремого процесуального документа, який має бути підписаний суддею або усім складом суду. Вона має відповідати вимогам щодо змісту ухвал суду, зокрема мати вступну, мотивувальну та резолютивну частини (за винятком описової).

У судовій практиці раніше зустрічалися випадки, коли окремі ухвали постановлювалися щодо позитивних явищ («заохочувальні окремі ухвали»), зокрема з урахуванням пильності, самовідданості певних осіб при охороні громадського порядку тощо. Але новий КПК такий заходу впливу не передбачає. Тем не менш окремі суди все ж таки їх застосовують і, що важливо, Касаційний кримінальний суд вважає такі дії судів попередніх інстанцій законними. В практиці Касаційного кримінального суду Верховного Суду існують різні правові позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості постановлення судами ухвал, подібних до окремих ухвал, що були передбачені ст.23-2 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК 1960 року), які не вирішують справу по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені по справі факти порушення закону і вимагають вжиття відповідних заходів. Так, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19.02.2019р. (справа № 127/4482/17), якою відмовлено у задоволенні касаційної скарги суддів Шидловського О. В., Венргин О. О., Іванченка Я. М. на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25.05.2018р., зазначено, що апеляційний суд мав процесуальні підстави для постановлення окремої ухвали… системний аналіз кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про наявність, зокрема, в апеляційного суду процесуальних повноважень на постановлення ухвал, якими інформують уповноважені органи про встановлені у справі факти порушення закону для подальшого застосування відповідних заходів, у зв`язку з чим вважала за необхідне відступити від позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеній у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.11.2020р.з метою забезпечення єдності судової практики.

Основний Закон України Конституція України закріплює суспільний і державний устрій країни, функції органів державної влади, основні права та обов`язки кожного окремого громадянина України це права, що нерозривно пов`язані з самим існуванням людини: право на життя, на свободу у всіх її проявах, право на повагу людської гідності, на опір пригнобленню. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції). Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст.24). Всі права людини і громадянина рівноцінні і взаємопов`язані і тому однаковою мірою мають захищатися державою і судом (ст.55).

Здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суди мають враховувати, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положеннями ст.282 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

Оскільки чинний КУпАП не містить будь-яких інших правових норм реагування судом, як органом, що здійснює розгляд справи про адміністративні правопорушення згідно своєї компетенції, в разі виявлення суттєвих порушень з боку посадових осіб державних органів в ході такого розгляду, суд враховує чинну судову практику, оскільки, відповідно до ч.6ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022р. у справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на віднесення справ про адміністративні правопорушення до кримінальної сфери судочинства.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у розумінні Конвенції слід розглядати «кримінальним обвинуваченням» и и(справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

При цьому, слід зважити на позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.06.2021 у справі №686/9636/18 (провадження № 51-6276кмо19), де зазначено про те, що є можливим ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, зумовлені позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме норми КПК України.

Окрім цього, положеннями Цивільного процесуального кодексу також врегульовано питання постановлення окремих ухвал в разі необхідності здійснення відповідного реагування судом.

Так, згідно ч. 1ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліків діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

А відтак, суд не позбавлений права здійснювати реагування і у такий спосіб, застосовуючи положення КПК України та ЦПК України за аналогією Закону під час розгляду справ у порядку КУпАП.

Суд звертає увагу, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягується до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч.1 ст.64 Закону України «Про державну службу»).

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1ст.65 ЗУ «Про державну службу»).

Дисциплінарним проступком є: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення (п.7ч.2ст.65 ЗУ «Про державну служ

Тобто, штаб-сержантои ОСОБА_9 було вчинено дисциплінарний проступок, передбачений п.7ч.2 ст.65 ЗУ «Про державну службу» за спотворення фактів, перевищення своїх службових обов`язків, за що слід застосувати звільнення з посади державного службовця, як вид дисциплінарного стягнення, відповідно до ч.5ст.66 ЗУ «Про державну службу».

Крім того, з матеріалів справ вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складалися лейтенантом ОСОБА_2 , який вбачав в обставинах і в діях осіби, стосовно якого складений протокол наявність події і складу адміністративного правопорушення, хоча до матеріалів справи відповідних доказів не додано.

Дисциплінарним проступком є: ухвалення державним службовцем рішення чи вчинення дій/бездіяльності, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу (п.15ч.2ст.65 Закону України «Про державну службу»).

В разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 ст.65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч.3 ст.66 ЗУ «Про державну службу»).

Таким чином, прикордонником ОСОБА_2 з численними процесуальними порушеннями, в тому числі: вимог Конституції України та з перевищенням службових повноважень, було здійснено затримання громадян України під час роботи, які не мали наміру на незаконний перетин державного кордону, тобто, ним були спотворені та перекручені всі обставини з невідомої причини, а на твердження захисника для напрацювання необґрунтованої статистики задля показників позитивної служби.

Таким чином, вищезазначене порушення не відповідають вимогам закону, а тому потребують службового розслідування та відповідного реагування.

Частиною 1 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.4ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Згідно п.1ч.4ст.216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.

Правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції (абз.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів").

Суд вважає за можливе ухвалити рішення, яке не пов`язане з суттю справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , проте має сприяти подальшому позитивному впливу на поведінку військовослужбовців Державної прикордонної служби, які мають нести відповідальність за неправомірні дії та спричинення тілесних ушкоджень фізичній особі.

З огляду на викладене є всі підстави для:

- доведення до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 встановлені судом грубі порушення, допущені військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме: порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про державний кордон України», «Про Державну прикордонну службу України», Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, міжнародної Конвенції з прав людини, - для відповідного реагування;

- доручення уповноваженим особам Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване в м.Миколаєві проведення дослідження фактів, викладених у даному рішенні, та в постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування. Здійснення правильної кваліфікації кримінального правопорушення, суд залишає за ТУ ДБР.

Судове рішення, в якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали (ч.2 ст.369 КПК України).

Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання (ч.4 ст.535 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 7, 245, 282 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Довести до відому начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , т.: ( НОМЕР_4 ) 2-31-58, ел.адреса: szmail_zagindpsu.gov.ua) про вказані порушення положень чинного законодавства, з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних дієвих заходів.

Зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , т.: ( НОМЕР_4 ) 2-31-58, ел.адреса: szmail_zagindpsu.gov.ua) посилити контроль за навчанням та діяльністю військовослужбовців ДПС України з приводу недопущення порушення прав та законних інтересів осіб, що затримуються під час перетинання ДКУ - відносно яких оформлюються справи про адміністративні правопорушення - щодо наявності підстав для оформлення протоколу про адміністративне затримання і забезпечення, у зв`язку з цим, - прав затриманих осіб на захист - призначення їм захисників з числа адвокатів Державного Центру безопдатної правової допомоги, за наявності бажання затриманої особи з роз`ясненням під підпис таким особам їх права на беоплатну державну юридичну допомогу у зв`язку з затриманням (та в разі відмови - оформлення у письмовому виді заяв такими особами про те, що їм роз`яснено таке право і вони не мають бажання ним скористатися).

Здійснити службове розслідування щодо військовослужбовців ДПСУ: лейтенанта ОСОБА_2 та штаб-сержанта ОСОБА_8 та інших військовослужбових осіб , причетних до подій і обставин, зазначених в мотивувальній частині цього судового рішення - щодо незаконногг затримання громадянина Р.Молдова ОСОБА_1 , - за результатами якого вирішити питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване в м.Миколаєві (ел.адреса: , вул.Погранична,9, м.Миколаїв, 54020), внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, вчиненого військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_3 - відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , які несли службу 13.12.2024р. о 21:30 годині на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в пункті пропуску для автомобільного сполучення "Нові Трояни" п/н " НОМЕР_1 " та здійснення незаконого і безпідставного затримання без оформлення протоколу про затримання громадянина Р.Молдова ОСОБА_1 ., та здійснити досудове розслідування за виявленим фактом - з метою притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності.

Копію даного судового рішення разом з копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення, направити для виконання до Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване в м.Миколаєві за адресою: вул.Погранична, буд.9, м.Миколаїв, 54020, ел.адреса: .

Зобов`язати органи та осіб, які виконуватимуть це судове рішення, повідомити суд, що його ухвалив Болградський районний суд Одеської області про виконання рішення або стадію його виконання протягом місяця з дня отримання копії цього судового рішення та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду Окремої ухвали суду або невжиття заходів щодо усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду, тягне за собою адміністративну відповідальність, що встановлена ст.185-6 КУпАП.

Окрема ухвала у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її постановлення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, та набирає чинності з наступного дня після закінчення цього строку, а, у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги.

Суддя А.В. Кравцова