Справа № 708/273/25
Номер провадження № 3/708/123/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ст. 185, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 144634 від 03.03.2025 року ОСОБА_1 03.03.2025 року о 18 год. 35 хв. перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння в м. Чигирині по вул. Слави Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області, не виконав законну вимогу начальника СРПП ВПД № 2 Черкаського РУП Медведенка С.М. про пред`явлення документів, висловлювався грубо на адресу поліцейських, вчинивши таким чином злісну непокору законному розпорядженню працівників поліції, чим порушив вимоги ст. 185 КУпАП.

Він же, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 261388 від 03.03.2025 року, 03.03.2025 року о 18 год. 39 хв. в м. Чигирині по вул. Слави Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області керував автомобілем FIAT FIORINO, д/н НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , не маючи права керування даним транспортним засобом, вказане правопорушення вчинив повторно протягом року, оскільки відповідно до постанови серії БАД № 343200 від 20.02.2024 року притягувався до адміністративної відповідальності по ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

А згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 261380 від 03.03.2025 року, 03.03.2025 року о 18 год. 38 хв. в м. Чигирині по вул. Слави Чигиринської ТГ Черкаського району Черкаської області керував автомобілем FIAT FIORINO, д/н НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як за допомогою приладу алкотестера, так і в медичному закладі відмовився відповідно до положень ст. 266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Справи про адміністративне правопорушення № 708/273/25, номер провадження № 3/708/123/25, № 708/274/25, номер провадження № 3/708/124/25, та № 708/275/25, номер провадження № 3/708/125/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП було об`єднано в одне провадження та присвоєно справі № 708/273/25, номер провадження № 3/708/123/25.

ОСОБА_1 , будучи в законному порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки.

Законодавством (КУпАП) встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Протоколи про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , отже останнньому було відомо про існування судових проваджень відносно нього. Проте ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі, про зміну місця проживання, до суду не подавав.

У свою чергу, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності, оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.

Оскільки суд вжив усіх заходів для забезпечення явки особи, проте останні виявились безрезультатними, суддя вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 ЄСПЛ у справі «Юніон Еліментарія Сандрес проти Іспанії».

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України».

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейского суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя з`ясовує чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є пом`якшуючі та обтяжуючі провину обставини, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясовує інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

В той же час, відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п.1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Так, провина ОСОБА_1 підтверджується:

- по ст. 185 КУпАП - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 144634 від 03.03.2025 року, даними витягу з рапорту ВПД № 2 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області, судячи з яких ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, яка виразилась у не виконанні законної вимоги начальника СРПП ВПД № 2 Черкаського РУП Медведенка С.М. про пред`явлення документів, грубе висловлювався на адресу поліцейських, даними протоколу АА № 107228 від 03.03.2025 року про адміністративне затримання за ст. 263 КУпАП, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 було затримано з метою складання протоколів про адміністративне правопорушення та припинення адміністративного правопорушення.

Дії працівників поліції щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 не оскаржував, доказів протилежного суду не надано.

З оглянутого в судовому засіданні диску з відеофіксацією встановлено факт неодноразового попередження ОСОБА_1 припинити протиправні дії у виді невиконання вимоги працівників поліції, однак останній чинив їм перешкоди, встановлено факт відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого був зачитаний йому вголос, та від дачі пояснень;

- по ч. 5 ст. 126 КУпАП - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 261388 від 03.03.2025 року, який ОСОБА_1 відмовився підписувати, даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 343200 від 20.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 4 ст. 126 КУпАП, в тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами, даними довідки ВПД № 2 Черкаського РУП від 11.03.2025 року про те, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.11.2022 року у справі № 708/1291/23 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

Підставою зупинки ОСОБА_1 стала не працююча ліва фара в режимі ближнього світла та порушення у зв`язку з цим п. 31.4.3 в) ПДР України, відсутність реєстраційних документів на автомобіль, про що на місці зупинки винесено постанову серії ЕНА № 4189982 від 03.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу.

Факт керування автомобілем ОСОБА_1 , який не має права керування транспортним засобом, встановлено і з оглянутого диску з відеозаписом подій, що відбувалися 03.03.2025 року під час його зупинки, зафіксованих на боді камеру поліцейського та відеореєстратор, які було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення разом з іншими доказами. З даного відеозапису також встановлено факт відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого був зачитаний йому вголос, та від дачі пояснень. ОСОБА_1 роз`яснено його права та відсторонено від керування транспортним засобом;

- по ч. 3 ст. 130 КУпАП - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 261380 від 03.03.2025 року, витягом з рапорту ВПД № 2 Черкаського РУП, даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 03.03.2025 року, де ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, даними постанови серії ЕНА № 4189982 від 03.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу як законну підставу зупинки транспортного засобу.

Окрім того, відповідно до постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.03.2025 року у справі № 708/190/24, яка набрала чинності, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

А згідно з даними постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.08.2024 року у справі № 708/853/24, яка набрала чинності, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років без конфіскації транспортного засобу.

Зазначені постанови ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржував, доказів протилежного суду не надано.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено і з оглянутих судом дисків з відеозаписом подій, що відбувалися 03.03.2025 року під час зупинки ОСОБА_1 , зафіксованих на боді камеру поліцейського та долучених до протоколу про адміністративне правопорушення разом з іншими доказами.

Зокрема, з відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений через непрацюючу ліву фару в режимі ближнього світла, де працівники поліції повідомили, що від нього чути запах алкоголю, однак на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або на місці зупинки транспортного засобу, або і в медичній установі останній відмовився, як відмовився від дачі пояснень та підпису у протоколі.

З відеозаписів також вбачається, що тиску з боку працівників поліції чи упередженого ставлення до нього не встановлено, права водію було роз`яснено, від керування автомобілем водій відсторонений.

Під час зупинки ОСОБА_1 факт керування автомобілем заперечував, однак його заперечення спростовуються даними з відеореєстратора патрульного автомобіля, з якого встановлено рух транспортного засобу під керуванням останнього.

За таких обставин, вбачаю в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, тобто вчинення злісної непокори законному розпорядженню (вимозі) поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною другою статті 126 КУпАП, а саме, повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна, особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна.

Відповідно до ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

А згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕДПР1 № 261380 від 03.03.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що належить ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , що виключає можливість його вилучення у останнього, тому транспортний засіб, який може бути у приватній власності правопорушника, не є знаряддям вчинення чи безпосереднім об`єктом даного адміністративного правопорушення.

Окрім того, судячи з даних довідки Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області від 11.03.2025 року згідно з даними "Інформаційного порталу Національної поліції України" ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія щодо права керування транспортними засобами Головним сервісним центром МВС України, однак відповідно до постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.11.2022 року у справі № 708/1291/23 останній був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі викладеного, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , який ухиляється від явки до суду, неодноразово протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, а отже на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти правопорушення, враховуючи тяжкість скоєних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за можливе накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без конфіскації транспортного засобу, оскільки він не є власністю правопорушника.

Також відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн., підстав для звільнення від його сплати судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 36, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, ст. 185, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу на користь держави (одержувач: ГУК у Черкаській області/Черкаська область/21081300, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код одержувача: 37930566, рахунок: UA0023001) у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятдесят одну тисячу гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років без конфіскації транспортного засобу, який не перебуває у приватній власності порушника.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк одержувача: казначейство України (ЕАП), код одержувача: 37993783, рахунок: UA0026001) судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить шістсот п`ять гривень 60 коп.

Роз`яснити, що:

- штраф має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про його призначення, а в разі її оскарження не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП);

- в разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про призначення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом;

- в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень;

- розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 308 КУпАП).

Штраф, призначений за скоєння адміністративного правопорушення, вноситься до установи банку України (ч. 3 ст. 307 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя О.Г. Івахненко