КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 133/169/25

провадження № 3/133/725/25

13.03.25 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Вінницькій області батальйону ПП з обслуговування Хмільницького району про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №216881 від 09.01.2025 ОСОБА_1 09.01.2025 в с. Махнівка на а/д М21 242 км, керував т/з не мав посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, яке не отримував, чим порушив п.п. 2.1.а. ПДР України.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні 10.02.2025 ОСОБА_1 вину визнав, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки він діяв в умовах крайньої необхідності.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 надав письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких останній повідомив, що 09.01.2025 він разом з ОСОБА_3 автомобілем прямували до його матері в інше місто у зв`язку з складними сімейними обставинами. У дорозі він відчув різке погіршення самопочуття, з`явилось запаморочення. Через такий стан він змушений був зупинити автомобіль та після чого ОСОБА_4 прийняв рішення сісти за кермо, оскільки залишатися на місці та чекати допомогу було ризиковано. Під час руху ОСОБА_4 дотримувався правил дорожнього руху, керував автомобілем обережно. ОСОБА_1 просив врахувати обставини події та винятковий характер ситуації та закрити справу у звязку з вчиненням правопорушення в стані крайної необхідності.

Для з`ясування додаткових обставин, допиту свідка, розгляд справи був відкладений.

У наступне судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, просив відкласти розгляд справи. Однак суд не вбачає поважних причин неявки особи до суду, як і перешкод для завершення розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У відповідності до підпунктів «а» та «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» пункту 2.4. Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Наявність в діях ОСОБА_1 вини та складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, крім визнання вини самою особою, доведено матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №216881 від 09.01.2025; рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району О. Коваль від 09.01.2025, диском з відеозаписами.

Доводи ОСОБА_1 у клопотанні про закриття провадження у справі до уваги судом не беруться, оскільки не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та його вини.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Той факт, що ОСОБА_1 необхідно було сісти за кермо та керувати транспортним засобом не може вважатись крайньою необхідністю, оскільки вимушене заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам могло бути усунуто іншими способами, менш значними. З наданих суду пояснень не вбачається існування обставин, які потрібно було усунути з наслідком вчинення цього правопорушення. Погіршення самопочуття третьої особи, яка керує автомобілем само по собі такою обставиною не являється.

Разом з тим, положенням ст. 13 КУпАП передбачено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 44, 51, 121-127, 130, 139, ч. 2 ст. 156, ст.ст. 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.

З норми ст. 24-1 КУпАП вбачається, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років може бути застосований такий захід впливу - попередження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що неповнолітнього ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 24-1 КУпАП застосувати стосовно нього захід впливу у виді попередження.

При застосуванні такого заходу впливу, враховується характер вчиненого, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, його неповнолітній вік.

Керуючись ст.ст. 13, 24-1, 221, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати стосовно нього захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

13.03.25