Справа №: 302/1822/24 Провадження № 3/302/69/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2025 рокус-ще Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Белла В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду с-ща Міжгір`я об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серії ЕПР1 № 189518 від 05.12.2024 року, протокол серії ЕПР1 № 189525 від 05.12.2024 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, не працює, не навчається, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , моб..тел. НОМЕР_2 ,

за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

05.12.2024 року о 20-15 год., водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул.Коцюбинського в с-щі Міжгір`я, керував транспортним засобом марки «Volkswagen t4» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , не маючи права керування даним транспортним засобом, та у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», результат 0,30 проміле, та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а, п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.01.2025 року за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Белла В.М. об`єднано в одне провадження справа про адміністративні правопорушення №302/1823/24 відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП зі справою про адміністративні правопорушення №302/1822/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Об`єднаній справі присвоєно Єдиний унікальний номер судової справи №302/1822/24 (провадження № 3/302/69/25) (а.с.54,55).

В судовому засіданні 24.01.2025 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП не визнав, проти фактичних обставин, викладених у складених відносно нього протоколах заперечував та при цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 05.12.2024 року він знаходився вдома, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . Ввечері того дня, близько о 20-00 годині йому подзвонив знайомий ОСОБА_3 , який повідомив, що поламався автомобіль «Фольксваген» та попросив його підійти, та допомогти відремонтувати авто, яке знаходилося на вул.Коцюбинського в с-щі Міжгір`я. Він погодився допомогти ОСОБА_4 в ремонті автомобіля, оскільки мав навички спеціаліста з ремонту транспортних засобів. Підійшовши до вказаної адреси, він перевірив автомобіль та виявив, що двигун автомобіля не запускається, оскільки сів акумулятор. Та він вирішив завести вказаний автомобіль, штовхаючи його по дорозі. Спочатку штовхав він ( ОСОБА_1 ), а ОСОБА_3 сидів в салоні автомобіля та керував ним, а потім вони помінялися місцями, так як він втомився штовхати. Та він ( ОСОБА_1 ) сів за кермо цього автомобіля, а ОСОБА_3 продовжив штовхав автомобіль по дорозі. Коли вдалося запустити двигун автомобіля, він проїхав декілька метрів зі швидкістю 10 км/год. та мав намір припаркувати авто на узбіччі. Та в цей час, коли їх автомобіль ще продовжував рух, позаду них з ввімкненими проблисковими маячками наблизився службовий автомобіль поліції, та на їх вимогу він зупинив автомобіль «Фольксваген» на узбіччі дороги. Він вийшов з автомобіля, а ОСОБА_4 залишився в салоні, на пасажирському сидінні. Працівники поліції не називаючи причину зупинки автомобіля, запитали у нього документи на право керування. Та він відповів, що посвідчення водія не має, йому таке не видавалося. Далі поліцейські запропонували йому ( ОСОБА_1 ) пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. За результатами тестування показник виявився позитивним, 0,30 проміле, який він не оспорював. Поліцейським казав, що вживав пиво, випив одну пляшку. Потім поліцейський склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, де він власноруч виклав письмові пояснення. Також в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначав, що раніше він притягувався у 2024 році до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи прав водія, та працівниками поліції булла винесена відносно нього постанова, яку він не оскаржував, штраф сплатив. Вважає, що 05.12.2024 року він автомобілем не керував, а фактично проводив ремонтні роботи автомобіля «Фольксваген», у якого не запускався двигун.

В наступні судові засідання, призначені на 04.02.2025 року, 17.02.2025 року, 27.02.2025 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно не з`явився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки (а.с.53), довідками про доставку ОСОБА_1 sms-повідомлень, які є в матеріалах справи (а.с.58,73), проте про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки, суду не надано.

При цьому, суд вжив всіх заходів для сповіщення ОСОБА_1 про день та час судових засідань шляхом направлення вказаній особі судових повісток, sms-повідомлень, однак останній в судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду об`єднаної справи, однак до зали суду не з`явився, попереднє судове засідання, призначене на 04.02.2025 року, ОСОБА_1 подав заяву про відкладення на іншу дату, посилаючись на стан свій здоров`я та проходження лікування т

З наданням у подальшому підтверджуючих документів. Однак, в судове засідання 24.02.2025 року ОСОБА_1 втретє не з`явився та жодних документів медичного характеру на підтвердження поважності причин неявок .у тому числі за раніше поданою 04.02.2025 року заявою (а.с.56), ОСОБА_1 на адресу суду не подав. що свідчить про свідоме ігнорування учасником справи судових викликів та затягування розгляду даної справи з метою спливу строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В судові засідання, призначені судом на 04.02.2025 року, 17.02.2025 року, 27.02.2025 року захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Белла В.М. повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку шляхом направлення смс-повідомлень у додаток «Vіber», що підтверджується довідками про доставки sms-повідомлень, які є в матеріалах справи (53,57,72), однак до зали суду не з`явився, проте на адресу суду 24.02.2025 року подано захисником адвокатом Белла В.М. письмове клопотання про закриття провадження у об''єднаній справі (а.с.63-71).

Враховуючи те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист судом забезпечено як шляхом належного повідомлення щоразу про час і місце розгляду справи, так і заслуховуванням пояснень та позиції ОСОБА_1 в судовому засіданні 24.01.2025 року, а також беручи до уваги те, що відповідно до положень ч.2 ст.268 КУпАП провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.ст.126,130 КУпАП не вимагає обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за вказаними статтями, суд вважає за можливе, з урахуванням поданого стороною захисту клопотання від 27.02.2025 року про закриття провадження у об`єднаній справі, розглянути дану справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника адвоката Белла В.М.

При цьому, судом враховується принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що дозволяє провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У даному випадку судом приймається до уваги те, що неодноразові відкладення розгляду справи за клопотаннями ОСОБА_1 і сторони захисту в особі адвоката Белла В.М. безпосередньо впливають на загальну тривалість провадження у даній об`єлнаній справі. Чергове заявлення захисником клопотань про відкладення судового засідання, призначеного на 27.02.2025 року, з урахуванням гранічних строків накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП, передбачених ст.38 КУпАП, може стати для суду істотною перешкодою для виконання завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення. А тому, підстав для подальшого відкладення розгляду даної справи суд не вбачає.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

Велика палата Верховного суду у постанові від 23.08.2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи достеменно обізнаною про складання щодо неї протоколів про адміністративні правопорушення, та будучи своєчасно та належним чином сповіщеною судом про день та час судового засідання, не вжила заходів для явки до суду, не подала жодних документів, які б підтверджували обставини неможливості її прибуття до суду та враховуючи розумні строки розгляду об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи у відсутність ОСОБА_1 , на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує вимоги ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.126,130 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Захисником адвокатом Белла В.М. подано до суду 24.02.2025 клопотання про закриття провадження у справі № 302/1822/24 відносно ОСОБА_1 за протоколами про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. У поданому клопотанні захисник вказує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, поліцейськими не доведена належними та допустимими доказами та вважає, що поліцейськими допущено порушення чинного законодавства під час фіксації та документування правопорушень, а тому всі докази у справі повинні визнаватися недопустимим, а справа підлягає закриттю. Також у клопотанні посилається на ті обставини, що пропозиція огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та проведення такого огляду з боку поліцейських були протиправними, оскільки були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, перелік яких визначений законодавцем. Крім того, огляд ОСОБА_1 було проведено не на місці зупинки автомобіля, а в іншому населеному пункті, в порушення вимог статті 266 КУпАП, а тому такий огляд є недійсним, а його результати недопустимим доказом. А тому вважає, що у даній справі відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 , які б доводили ступінь алкогольного сп`яніння та відповідно, об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також сторона захисту заперечує факт керування автомобілем «Фольксваген» у розумінні поняття «водій» та вважає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вищевказаного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не керував умисно автомобілем, а надавав послуги ОСОБА_5 у ремонті даного транспортного засобу для запуску його двигуна. Тобто, у ОСОБА_1 не було умислу на керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим у його діях відсутній склад даного правопорушення. Щодо складеного відносно ОСОБА_1 , протоколу серії ЕПР1 №189525 від 05.12.2024 про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП сторона захисту вважає, що справа в частині даного правопорушення також підлягає закриттю, посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 умислу на керування транспортним засобом, а наявність умислу на його ремонт, а також наявність у ОСОБА_1 алібі, оскільки в 00-00 год. 00-00 хв., як зазначено у вказаному протоколі, тобто в ніч з 04 на 05.12.2024 року він перебував у себе вдома та жодного доказу щодо даного висунутого ОСОБА_1 обвинувачення за ч.5 ст.126 КУпАП органом поліції до матеріалів справи не додано. Та у вказаному протоколі відсутні кваліфікуючі ознаки, які б вказували на склад інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме: вчинення правопорушення повторно, протягом року, що є порушенням п.9 Інструкції, затвердженої наказом МВС № 1376 ід 06.11.2015 року. Та у поданому клопотанні захисник просить закрити об`єднане адміністративне провадження у справі № 302/1822/24 щодо обвинувачення ОСОБА_1 за протоколами серії ЕПР1 №189525, ЕПР1 № 18189518 від 05.12.2024 про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також в судовому засіданні 31.12.2024 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Белла В.М. подано письмове клопотання (а.с.41), підтримане ОСОБА_1 , про допит в якості свідка ОСОБА_5 та вказане клопотання судом задоволено. Проте, в наступні судові засідання, призначені судом на 24.01.2025 року, 04.02.2025 року, 17.02.2025 року, 27.02.2025 року, вказаний свідок ОСОБА_4 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку вказаному свідку смс-повідомлення (а.с.46), однак про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки свідка ОСОБА_4 суду не надано, та стороною захисту не забезпечена явка та прибуття у судове засідання заявленого ними свідка ОСОБА_4 для здійснення його допиту.

В судовому засіданні 24.01.2025 року стороною захисту в особі адвоката Белла В.М. заявлено усне клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_6 , однак у задоволенні такого клопотання судом було відмовлено, обґрунтовуючи відмову тим, що при дослідженні матеріалів відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції було встановлено, що на місці події під час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , на досліджених в судовому засіданні відеозаписах особа, яка заявлена як свідок ОСОБА_7 , відсутня, а отже не була очевидцем подій та процедури проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та, крім того, у складених відносно ОСОБА_8 протоколах про адміністративні правопорушення, вказана особа ОСОБА_6 , як свідок, не зазначена.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , наданими ним в судовому засіданні 31.12.2024, вивчивши письмове клопотання сторони захисту в особі адвоката Белла В.М. про закриття провадження у справі, ознайомившись з наданими стороною захисту документами по справі, повно та всебічно дослідивши матеріали об`єднаної справи № 302/1822/24, оцінивши встановлені обставини, визнані судом доведеними, зміст зазначених протоколів, додані до них матеріали як докази, що зібрані посадовою особою, яка склала вказані протоколи, вислухавши в судовому засіданні 31.12.2024 позицію сторони захисту, ознайомившись з клопотанням захисника адвоката Белла В.М. від 24.02.2025 року про закриття провадження у справі, суд приходить до наступних висновків.

Незважаючи на невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, повно та всебічно вивчивши матеріали об`єднаної справи № 302/1822/24, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення знайшла своє повне підтвердження у досліджених судом наступними доказами та підтверджується зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189518 від 05.12.2024 року, складеним інспектором ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Мондрич І.І. та з якого вбачається, що 05.12.2024 року о 20 год. 15 хв., водій ОСОБА_1 , рухаючись по вулиці Коцюбинського в с-щі Міжгір`я, керував транспортним засобом марки «Volkswagen t4» д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер» та своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.23);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений інспектором СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Мондрич І.І., та в якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд проводився за допомогою «Alcotest 6820» та результат огляду на стан сп`яніння - позитивний, становить 0.30 проміле (а.с.26);

-направленням до КНП ЛПУ «Міжгірська районна лікарня», оформленим інспектором СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Афоніним А.В. о 21-00 год. 05.12.2024 року на огляд водія ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та у направленні зазначено, що у водія транспортного засобу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.29)

-рапортом інспектора СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Мондрич І.І. від 05.12.2024 року та в якому інспектором зазначається, що 05.12.2024 року, знаходячись на чергуванні добовому наряді ГРПП, спільно з лейтенантом поліції Афоніним Артемом, під час патрулювання зони реагування було помічено автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_4 , який здійснював незрозумілі маневри. А саме виляв по вул..Коцюбинського в смт.Міжгір`я, а також різко змінював швидкість руху. Після зупинки вищевказаного автомобіля за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також спец сигналу «сирена». Було встановлено особу водія, та ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 та в якому при спілкуванні були чітко виражені ознаки алкогольного сп"яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покрову обличчя та виражене тремтіння пальців рук. Виходячи з вищенаведеного гр. ОСОБА_1 , було запропоновано пройти тест на встановлення вмісту алкоголю в організмі за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що вищевказаний громадянин погодився та, пройшовши тест на місці, результат виявився позитивним, а саме 0,30 ‰ проміле алкоголю у видихаємому повітрі. Після чого відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали для подальшого скерування до суду та прийняття рішення по суті (а.с.27-28);

- роздруківкою тесту №208 газоаналізатора Драгер «Alcotest 6820», прилад ARSC 0039, принтер ARSC 0026 та з якого вбачається, що о 21-04 год. 05.12.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту позивний, показник - 0,30 проміле, місцем проведення тестування: вул.Коцюбинського с-ща Міжгір`я. Результат тесту ОСОБА_1 не оспорював, підписав без будь-яких зауважень (а.с.23);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189525 від 05.12.2024 року, складеним інспектором СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Мондрич І.І. та з якого вбачається, що 05.12.2024 року о 21-15 год., водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул.Коцюбинського в с-щі Міжгір`я керував транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.6);

-постановою серії ЕНА №3436552 від 08.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену сержантом поліції ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Криванич В.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 грн. (а.с.2) та з якої вбачається, що 08.11.2024 року ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Ауді» номерний знак НОМЕР_5 , рухаючись в смт.Міжгір`я по вул.Г.Добри, не маючи посвідчення водія відповідної категорії (а.с.2). Відомості про оскарження даної постанови відсутні.

-відтвореним в судовому засіданні 31.12.2024 року за участю учасників судового розгляду, а саме: ОСОБА_1 та його захисника адвоката Белла В.М., носієм інформації на оптичному диску DVD-R з відеозаписом подій від 05.12.2024, який містить чотири відеофайли формату: 2022_0401_103507_0064; 2024_1205_215621_0175; 12052008_0019; 12052155_0020 та з яких вбачається, що автомобіля марки "Фольксваген" підходить працівник поліції, який просить надати документи, що підтверджують право керування транспортним засобом, при цьому повідомляє, що ведеться відеофіксація за допомогою боді-камер. На прохання працівника поліції надати вказаний документ, ОСОБА_1 пояснює, що посвідчення водія він не має. На запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, той вказує, що вчора рано пив пиво. Далі працівник поліції пропонує водієві ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та наявність такого приладу демонструє інший працівник поліції. На вказану пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 погоджується. Працівник поліції демонструє ОСОБА_1 наявність сертифікатів на газоаналізатор «Драгер», за допомогою якого буде проводиться огляд на стан алкогольного сп`яніння, потім надає ОСОБА_1 запакований мундштук, який особисто останнім розпаковується. Після продуття ОСОБА_1 приладу газоаналізатора «Драгер», за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, дисплей приладу відображає показник 0,30 проміле, про що повідомляється ОСОБА_1 і йому демонструється. Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. На запитання працівника поліції чи оспорює він керування транспортним засобом, будучи в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 не заперечує. Також поліцейським наголошено ОСОБА_1 , що протягом року останній вже притягувався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем, не маючи права керування таким. Після складання протоколів про адміністративні правопорушення запропоновано ОСОБА_1 надати свої пояснення, на що останній погоджується та у протоколі зазначає, що випив одне пиво. В подальшому працівник поліції знайомить водія ОСОБА_1 зі складеними відносно нього двома протоколами про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, а також роз`яснено, що матеріали за складеними протоколами будуть розглядатися судом. При цьому, будь-яких зауважень, заперечень проти дій працівників поліції, водієм ОСОБА_1 під час пояснень не висловлено. На вказаних протоколах ОСОБА_1 ставить власноруч підписи та йому вручаються копії цих протоколів. Працівником поліції роз`яснюється, що ОСОБА_1 відсторонюється від подальшого керування автомобілем (а.с.30);

Підстав для визнання недопустимим доказом відеозапису поліцейських суд не вбачає, оскільки на ньому чітко зафіксовано процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, проводячи аналогію з нормами кримінального процесуального законодавства, що відповідає практиці ЄСПЛ, відеозапис з нагрудних камер та автомобіля поліцейських є електронними документами. Більше того, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.9а ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (в редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) (далі за змістом Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп"яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.7 Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частина 4 ст.266 КУпАП передбачає огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 та діє зі змінами та доповненнями на даний час.

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п.п.2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Отже, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п.6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що у випадку встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, поліцейський повинен запропонувати такому водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати такому водієві пройти огляд в закладах охорони здоров`я. У випадку відмови водія від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, поліцейським складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, для фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння наявність свідків не вимагається, якщо така фіксація здійснена поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права - одне з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин об`єднаної справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає та, враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, диспозиція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до положень ст.35 КУпАП повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки згідно постанови серії ЕНА №3436552 від 08.11.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративнео стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.2).

Враховуючи вищенаведене, повно і всебічно дослідивши матеріали об`єднаної справи, відтворивши носії інформації у виді DVD диску, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме: повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, зокрема: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3436552 від 08.11.2024, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.2).

Під час розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський Мондрич І.І. був упереджений при складанні адміністративних протоколів відносно ОСОБА_1 . При цьому суд зазначає, що будь-яких зауважень до протоколів, під час їх складання від ОСОБА_1 не надходило, будь-яких заперечень щодо протоколів, в ході надання ОСОБА_1 пояснень в суді, також не надійшло.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 , як повнолітня, дієздатна особа, не міг не усвідомлювати обов`язковість вимог працівників поліції, зокрема вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, які ґрунтуються на приписах пункту 2.9а. Правил дорожнього руху України. Вказані Правила є обов`язковими для ОСОБА_1 , і він, як учасник дорожнього руху, повинен бути з ними ознайомлений.

Також слід зазначити, що за порушення встановлених правил співіснування особа піддається примусу у вигляді накладення стягнення, користуючись яким, суспільство забезпечує погодженість особистих і суспільних інтересів, скеровує поведінку особи у необхідне, суспільно корисне русло. Отже, юридична відповідальність для особи застосовується невідворотно, якщо є позитивно виражені умови для настання такої відповідальності та немає негативно виражених умов для її усунення. Відповідальність є мірою людини. Людина постає вольовою особою завдяки розуму, а завдяки волі і свободи вона відповідає за свої вчинки. Так, юридична відповідальність передбачає для порушника настання обов`язків зазнавати несприятливих наслідків у вигляді особистого, майнового та іншого характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.

Суд звертає увагу на те, що вид і міра за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння відповідно посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно-небезпечних наслідків, а відтак, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Слід також наголосити, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 з власної згоди пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння; результат тесту (0,30 %) був оголошений працівниками поліції одразу після проходження ОСОБА_1 тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер-6820», ніяких заперечень з цього приводу ОСОБА_1 не висловив, про що свідчить особистий підпис останнього в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189518 (а.с.23), а також власні підписи в чек-роздруківці результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6820» (а.с.23), в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.26), та в наданих та особисто підписаних ОСОБА_1 письмових поясненнях, де останній зазначив «випив одне пиво» (а.с.23).

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням фактичних обставин об`єднаної справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість складених щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення у зв`язку із порушенням ним п.2.5, п.2.1а Правил дорожнього руху. Тому, ці протоколи приймаються судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, заперечуючи факт керування транспортним засобом марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_3 , при цьому вказуючи, що ОСОБА_1 фактично не керував умисно автомобілем в якості водія, а надавав послуги водію автомобіля ОСОБА_4 в ремонті автомобіля для запуску його двигуна, суд вважає безпідставними. З досліджених відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 на місці подій жодним чином не повідомляв працівникам поліції, що транспортним засобом він не керував автомобілем, а надавав послуги з його ремонту, факт керування останній не оспорював, також не заперечував вживання алкогольних напоїв, про що відобразив власноруч у своїх поясненнях у протоколі серії ЕПР1 №189518. При цьому, поняття керування транспортним засобом «неумисно» чинним законодавством не визначено. Версія ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо проведення ремонтних робіт автомобіля марки «Volkswagen» жодними належними та допустимими доказами стороною захисту не підтверджена, при цьому, спростовується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами подій від 05.12.2024 року, де зафіксована розмова ОСОБА_1 з працівниками поліції біля автомобіля, у якому двигун знаходиться у працюючому стані. Та змодельована стороною захисту версія вказує на спробу ОСОБА_1 ухилитися від адміністративної відповідальності, створюючи штучні сумніви щодо особи водія та уникаючи підтвердження своєї причетності до інкримінованих правопорушень.

Суд такі доводи до уваги не бере, оскільки вони жодними доказами не підтверджуються, а також не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих правопорушень.

Відтворені в судовому засіданні відеозаписи інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, взаємодоповнюючими, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Вказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити ставлення ОСОБА_1 до вчинених правопорушень та додаткові обставини, які прямо вказують на нього як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зафіксовані відеозаписами обставини стосуються вчинених правопорушень та надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 05.12.2024 року не керував умисно транспортним засобом марки «Volkswagen», суд відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, спростовуються наявними в матеріалах об`єднаної справи доказами, тому їх слід вважати обраною тактикою захисту та намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

За результатами означених подій уповноваженою на те особою складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189518, серії ЕПР1 №189525 від 05.12.2024 року, зміст яких і відповідає вимогам ст.256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.1а, 2.9а Правил дорожнього руху та посилання на ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно.

Суд також не приймає доводи захисника, які викладені в клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, посилаючись на невірне зазначення часу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме о 00:00 год 05.12.2024 року та вказує, що підзахисний ОСОБА_9 в ніч з 04 на 05.12.2024 року перебував вдома та відповідно, як зазначено у протоколі серії ЕПР 1 № 189525, о 00-00 год. 05.12.2024 року не міг керувати будь-яким транспортним засобом.

При цьому суд зауважує, що протокол серії ЕПР 1 № 189525 (а.с.6) містить дату та час складення протоколу, де зазначено 05.12.2024 року 21:51:07 год., проте в графі 7 протоколу «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних» вказано: 05.12.2024 року 00:00 год. с-ще Міжгір`я вул..Коцюбинського та це є технічною помилкою, яка жодним чином не впливає на факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, та не спростовує наявності складу вказаного адміністративного правопорушення. Також, з дослідженого відеозапису в судовому засіданні за участю ОСОБА_1 , його захисника вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складався на місці вчинення правопорушення, шляхом внесення даних працівником поліції за допомогою планшета та на відеозаписі початок часу фіксації подій за участю ОСОБА_1 відображено саме з 20:11 год. 05.12.2024 року та подальша фіксація події в сукупності є безперервною. Та крім того, під час подій, зафіксованих за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 також роз`яснювалася суть вчиненого правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, на що останній будь-яких зауважень не висловлював, ознайомився з складеним протоколом про адміністративне парвпорушення ЕПР1 № 189525 від 05.12.2024, поставив власний підпис в отриманні копії цього протоколу, будь-яких заперечень у протоколі не виклав.

Також суд звертає увагу, що матеріали об`єднаної справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , захисник адвокат Белла В.М. оскаржували дії працівників поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, які є предметом судового розгляду. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що відображені в цих протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до них, матеріали справи не містять.

Всі інші доводи захисника суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, та зазначені захисником невідповідності не є суттєвими не доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, що охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011).

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, стороною захисту суду не надано.

Повно та всебічно дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши всі обставини справи, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень є доведеною та підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, відеозаписами подій за участю ОСОБА_1 , які не викликають сумнівів у їх достовірності.

Підстав не довіряти вказаним доказам за відсутності конкретних відомостей про упередженість поліцейського ОСОБА_10 при складанні протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 189525 від 05.12.2024 року, серії ЕПР1 № 151222 від 05.12.2024 року, судом не встановлено.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративні правопорушення, викладеними у ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, сімейний, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно приписів ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень та його особу, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В силу положень ст.ст.34,35 КУпАП обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність ОСОБА_1 , в ході судового розгляду справи судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Приймаючи до уваги характер та обставини вчинення адміністративних правопорушень, їх значну суспільну небезпеку, враховуючи дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, майновий та сімейний стан, його молодий вік, та який ніде не працює, не навчається, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела прибутку не має, стійкі соціальні зв`язки у ОСОБА_1 відсутні: він не одружений, на його утриманні неповнолітні та/або непрацездатні особи не перебувають, враховуючи поведінку ОСОБА_1 під час події, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих його відповідальність обставин, а також враховуючи його ставлення до скоєного, який свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, відповідні та належні висновки для себе не зробив та будучи притягнутим раніше (08.11.2024) до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, згідно постанови серії ЕНА №3436552 від 08.11.2024 року та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу (а.с.2), належних та відповідних висновків для себе ОСОБА_1 не зробив та через 1,5 місяці після вчинення раніше адміністративного нправопорушення, ОСОБА_1 знову, повторно протягом року, вчиняє ряд суспільно-небезпечних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, у вечірній час доби, та які відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності, що свідчить про схильність ОСОБА_1 до вчинення суспільно-небезпечних діянь та небажання робити для себе належні висновки та ставати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним і достатнім для попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень, призначити останньому адміністративне стягнення в межах санкції найбільш тяжкої статті 126 ч.5 КУпАП, та яке, на думку суду, буде необхідне і достатнє для його виховання та запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень та при призначенні стягнень за вчинення декількох правопорушень суд застосовує положення ст.36 КУпАП.

При цьому, суд вважає неможливим застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки до матеріалів справи не надано жодних документальних підтверджень (доказів) належності правопорушнику на праві приватної власності транспортного засобу марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким ОСОБА_1 керував 05.12.2024 року.

Відповідно до абзацу третього пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи наведене, суд вважає за неможливе застосування до правопорушника ОСОБА_1 також додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки працівником ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, яким складено адміністративні матеріали, до матеріалів об`єднаної справи не додано документальних підтверджень щодо тих обставин, що на ім`я ОСОБА_1 було видано посвідчення водія, та таких доказів справа не містять, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості застосування до ОСОБА_1 такого додаткового стягнення як позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки, як вбачається з матеріалів об"єднаної справи, таким правом ОСОБА_1 не наділений.

А отже, у зв`язку з наведеним, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та оплатне вилучення транспортного засобу розглядатися не може.

Крім того, відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33,35, 36,40-1,126 ч.5,130 ч.1,276,279,280,283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130,ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_11 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Адміністративний штраф сплачувати за наступними банківськими реквізитами: Отримувач - ГУК у Закарпатській області/Закарпатська область, 21081300, код ЄДРПОУ - 37975895, розрахунковий рахунок - UA0007001, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 21081300.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі - 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок - UA0026001, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО