П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2025 Справа №607/15552/22 Провадження №3-в/607/22/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Кунець Н.Р., за участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В., інспектора ОСОБА_1 , адвоката Дрозди В.П. розглянувши подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Подання обґрунтовано тим, що 11.01.2023 до Тернопільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області надійшла на виконання постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Порушнику на адресу проживання неодноразово надсилались виклики до Тернопільського РВ. Так, згідно виклику, який був надісланий рекомендованим листом, 14.08.2023 ОСОБА_3 з`явився до Тернопільського РВ та був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт. Того ж дня, порушнику видано направлення для відпрацювання суспільно корисних робіт до КП «Об`єднання парків, культур та відпочинку» м. Тернополя. Однак направлення ОСОБА_3 не здав. Неодноразово працівником пробації здійснювались дзвінки на моб. номер порушника, здійснювались виходи за адресою проживання, вказаною у постанові суду, згідно яких, останній не був присутній, надсилались виклики, на які ОСОБА_2 не реагував та не з`являвся. Згідно остатніх матеріалів ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, порушник ОСОБА_2 не проживає за вказаною у постанові адресою: АДРЕСА_1 та місце знаходження його не відоме (зі слів матері ОСОБА_4 ). А тому, працівником Тернопільського РВ 19.12.2024 розпочаті першочергові розшукові запити. Окрім цього, отримано інформацію, що згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2024 заяву порушника ОСОБА_2 задоволено частково; визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ у справі № 607/20841/20 від 15.12.2020, в частині стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на користь колишньої дружини аліментів на утримання неповнолітнього сина; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

У судовому засіданні інспектор Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області Берчук Т.П. подання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Дрозда В.П. у судовому засіданні просив задовольнити подання та зазначив, що ОСОБА_2 умисно не ухилявся від виконання суспільно корисних робіт, а вживав заходів, щодо скасування рішення про присудження сплати аліментів. Та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2024, визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ у справі № 607/20841/20 від 15.12.2020, в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того аліменти він сплачував, про що свідчить відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку:

Згідно із ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно із ст. 325-1 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.325-4 КУпАП, у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2022, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 гривні.

Вказана постанова набрала законної сили 09.12.2022 та направлена для виконання до Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, куди надійшла 11.01.2023.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_2 на адресу проживання неодноразово надсилались виклики до Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

14.08.2023 ОСОБА_3 з`явився до Тернопільського РВ та був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а також йому було видано направлення для відпрацювання суспільно корисних робіт до КП «Об`єднання парків, культур та відпочинку» м. Тернополя. Однак направлення ОСОБА_3 не здав.

Надалі ОСОБА_2 на адресу проживання неодноразово надсилались виклики до Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, на які він не реагував та не з`являвся.

Також, встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2024 у справі № 607/20841/20, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.06.2024, заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Дрозда В.П., задоволено частково та визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ у справі № 607/20841/20 від 15.12.2020, в частині стягнення щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2024 у справі № 607/20841/20, роз`яснено ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2024 у справі № 607/20841/20, якою визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ у справі № 607/20841/20 від 15.12.2020, в частині стягнення щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме те, що це рішення підлягає виконанню шляхом стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі не більше однієї 1/4 (однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 26527 від 05.03.2025, на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження виконавчого листа № 607/20841/20 виданого 17.12.2020 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.12.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2025 погашена в повному обсязі.

Відповідно до п.13.13 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Мінюсту №474/5 від 19 березня 2013 року(далі - Порядок), якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

Водночас, суд враховує, що КУпАП не містить регулювання певної частини питань, пов`язаних з примусовим виконанням постанов про накладання адміністративного стягнення, зокрема строків давності виконання судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України.

Згідно із положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і 3.6. свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа №10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вже зазначалось, законодавцем залишено поза сферою правового регулювання питання щодо строків виконання постанов про накладання адміністративного стягнення, створивши тим самим ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником відповідні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання судового рішення про накладення стягнення.

Положення КУпАП не містить поняття строків давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду, однак,гарантії Кримінального кодексу поширюються на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, про що зазначено в рішенні Конституційний суд України від 11.10.2011 ( справа № 10-рп/2011), а тому в даному випадку можливо застосувати аналогію закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Згідно ч.3 зазначеної статті, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до принципу верховенства права, давність виконання постанови про накладення стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вирок його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Отже, строк давності виконання постанови про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 від відбування суспільно корисних робіт, призначених постановою суду не ухилявся, призначене покарання не відбув з об`єктивних причин, оскільки вживав заходів, щодо скасування судового рішення про стягнення аліментів, за невиконання якого був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт.

Враховуючи вищезазначене, умисного ухилення від відбування призначеного покарання в його діях не вбачається.

При цьому, суд враховує і той факт, що згідно з наявною в справі інформацією ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ухилення від відбування суспільно корисних робіт чи до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від відбування суспільно корисних робіт не притягувався, інших правопорушень не вчинив, тобто факт його ухилення від відбування суспільно корисних робіт судом у визначений законом спосіб (ст. 62 Конституції України) не встановлений. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2025 погашена в повному обсязі.

Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним в даній справі застосувати аналогію закону, а саме норми п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, відповідно до якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що постанова про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт не виконана протягом більше 2-х років з моменту набрання законної сили з об`єктивних причин, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_2 від відбування цього адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду, а відтак подання органу пробації слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 298, 304 КУпАП України, ст.80 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінчення строку давності виконання постанови суду стосовно ОСОБА_2 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2022, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяН. Р. Кунець