ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8208/24 Головуючий в 1 інст. Калюжна В.В.
Провадження №33/807/376/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щасливого О.Р. на постанову судді Орджонікідзевського суду м.Запоріжжя від 8 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 8 липня 2024 року, о 01 годині 31 хвилині, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Перемоги, біля буд. 93, у м. Запоріжжі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонена, шляхом передачі тверезому водієві.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Щасливий О.Р., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова суду ухвалена при невірному застосуванню норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі день та час. Відеозапис події складається з двох частин, з яких неможливо встановити, хто саме керує автомобілем та хто перебуває в його салоні. При цьому, другий відеозапис розпочинається через п`ять хвилин, та на ньому вже видно особу, яка перебуває на сидіння водія, однак, автомобіль не здійснює рух. Отже, з даних відеозаписів неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом під час його руху.

Крім того зазначив, що з відеозапису вбачається як поліцейський здійснює пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, така пропозиція зроблена суто формально, без роз`яснення процедури та сутності правових дій, що відбуваються, без встановлення та оголошення виявлених ознак сп`яніння. Не проінформовано, що такий огляд є обов`язковим відповідно до п. 2.5. ПДР України. Вважає, що поліцейський самостійно зробив висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду на місці. Разом із цим, пропозиція пройти медичний огляд сформовано поліцейським не чітко та некоректно, яка допускає подвійне тлумачення щодо її обов`язковості, як і не повідомив, що такий огляд також є обов`язковим відповідно до п. 2.5. ПДР України.

Наголошує, що в даному випадку не було чіткої пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, як і не було відмови від проходження медичного огляду або активних дій щодо ухилення від такого огляду. Крім того, акт огляду та направлення до закладу охорони здоров`я, поліцейським не складались та ОСОБА_1 для підпису не надавались. Акт не відповідає вимогам чинного законодавства через не зазначення в ньому марки, моделі заводського номеру спеціального технічного приладу.

Стверджує, що в даній справі, всупереч п. 6 Прядку № 1103, поліцейський не забезпечив доставлення особи до закладу охорони здоров`я, де відмову від проходження огляду вже мав фіксувати лікар.

Посилаючись на вимоги ст. 266 КУпАП зазначив, що не передбачено можливості фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відеозаписом за відсутності свідків, оскільки визначений порядок застосовується лише при проходженні огляду на стан сп`яніння, а не при відмові від проходження огляду.

Акцентує увагу, що рапорт співробітника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Просить постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 8 січня 2025 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім вимог щодо скасування постанови суду, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причин його пропуску.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в судовому засіданні, яке відбулось 8 січня 2025 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник не були присутніми. Копію оскаржуваної постанови отримано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку - 23 січня 2025 року.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2025 року, ним пропущений з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в судді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Щасливого О.М. Копію оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку 23 січня 2025 року.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити захиснику строк апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 8 січня 2025 року.

У призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Щасливий О.Р. не з`явилися, були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в апеляційному суді. Від захисника надійшло клопотання про відкладення судового засідання через захворювання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 на ГРВІ, оскільки ОСОБА_1 також може бути у групі ризику захворювання та розповсюдження відповідного вірусу.

Розглянувши дане клопотання, суддя апеляційного суду вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки заявлені в клопотання адвоката причини неявки в судове засідання не свідчать про їх поважність та неможливість як ОСОБА_1 , так її захисника адвоката Щасливого О.Р. бути присутніми при апеляційному розгляді власної апеляційної скарги, а тому розгляд справи, згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, проводиться за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 886820 від 8 липня 2024 року (а.с. 3) та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 8 липня 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с. 10).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Посилання апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та про порушення працівником поліції порядку огляду останньої на стан сп`яніння, у тому числі, відсутності пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, слід визнати безпідставними у зв`язку з наступним.

Так, з відеозапису події вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 у період дії комендантської години. Перевірено відповідні документи. Встановлення наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , їх оголошення. Зафіксовано чітку пропозицію поліцейським ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу (час запису: 00:06:28), на яку ОСОБА_1 надала категоричну відмову (час запису: 00:06:45). Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я (час запису: 00:06:50). Зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду (час запису 00:06:56). Попередження водія ОСОБА_1 про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Отже, вказані дії водія ОСОБА_1 обґрунтовано розцінені як працівниками поліції, так і судом, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Одночасно відео демонструє мляву мову ОСОБА_1 і загалом поведінка останньої надавала працівнику патрульної поліції небезпідставні обставини вважати водія, таким що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та, як наслідок, висунення пропозиції проходження водієм відповідного огляду.

При цьому, на переконання судді апеляційного суду, порядок огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП проведений без порушень.

Посилання на порушення вимог ст. 266 КУпАП, якими, на думку сторони захисту, не передбачено можливості фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відеозаписом за відсутності свідків, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, який обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення, а присутність двох свідків обов`язкова лише у разі неможливості застосування таких засобів.

В матеріалах даної справи міститься відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому в даному випадку присутність двох свідків не є обов`язковою.

Суддя апеляційного суду погоджується з доводами захисника про те, що рапорт працівника поліції сам по собі не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, разом з цим в даній справі наявні і інші докази, які в сукупності з рапортом поліцейського підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Щасливому Олексію Романовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Щасливого Олексія Романовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/8208/24