Номер провадження: 33/813/753/25
Головуючий у першій інстанції Деркачов О. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника Бролінського Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бролінського Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він о 13:00 год 14.10.2022, керуючи автомобілем марки «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_1 , біля буд.№10, по вул. Сергія Ядова, в м.Одесі, в порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, на вимогу працівника поліції відмовився в присутності двох свідків пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Бролінський Р.О. в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2022 та закрити провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що з 21.11.2021 по теперешній час ОСОБА_1 перебуває за межами державного кордону України, тому правопорушення 14.10.2022 у м.Одесі він не міг вчинити, протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутністю, про час та місце розгляду справи повідомлений не був, 08.02.2025 звернувся до адвоката Бролінського Р.О. за отриманням правової допомоги щодо встановлення причини відсутності інформації у базі даних ГСЦ МВС України про посвідчення водія серії НОМЕР_2 , про яку йому стало відомо під час звернення до районного управління відділу комунікацій м.Каліш Республіки Польща з метою заміни українського посвідчення водія на європейське.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник Бролінський Р.О. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що:

-під час вчинення адміністративного правопорушення 14.10.2022 та розгляду судом справи 14.11.2022 ОСОБА_1 перебував за межами державного кордону України, здійснивши виїзд в пункті пропуску Устилуг 21.11.2021, та по даний час на території України не повертався, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 12.02.2025;

-судом порушено право надати або спростувати докази, які містяться в матеріалах справи, оскільки відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 засобами зв`язку про дати судових засідань, як наслідок порушено право на гарантований законодавцем об`єктивний судовий розгляд;

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 09.08.2006, за яким поліцейські встановлювали особу водія, є недійсним в силу пунктів 27, 28 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 за №340;

- неналежне встановлення працівниками поліції особи правопорушника.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Бролінський Р.О. в інтересах ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку, доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що справа розглянута за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, яка була повідомлена про слухання справи інспектором поліції. Суд у виконання вимог ст.277-2 КУпАП особу, яка притягається до відповідальності, не сповіщав.

За інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень постанова направлена до Реєстру для оприлюднення 14.11.2022, забезпечено надання загального доступу 16.11.2022.

16.11.2022 судом у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП направлена ОСОБА_1 копія постанови на адресу АДРЕСА_1 (а.с.7).

10.02.2025 захисник Бролінський Р.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, яка виконана 11.02.2025.

19.02.2025 захисник Бролінський Р.О. в інтересах ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2022.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого ст.294 КУпАП 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Цілісне розуміння положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.8 ч.2 ст.129 Конституції України дає підстави для висновку, що кожному гарантовано право на ефективні засоби юридичного захисту при реалізації права на апеляційний перегляд справи.

У цьому випадку особі має бути забезпечено умови для належного оскарження судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Судом апеляційної інстанції, аналізуючи наведені обставини, враховано, що захисник наполягає на тому, що ОСОБА_1 з 2021 року перебуває поза межами державного кордону України, на підтвердження чого суду апеляційної інстанції надано лист ГЦОСІ ДПС України від 12.02.2025 та копії закордонного паспорту з штампами про перетин кордону, тому про складення відносно нього адмінматеріалів в м.Одесі та розгляд справи відносно нього йому нічого не було відомо. Під час звернення до районного управління відділу комунікацій м.Каліш Республіки Польща з метою заміни українського посвідчення водія на європейське, ОСОБА_1 стало відомо про відсутність інформації в базі даних Головного сервісного центру МВС України щодо його посвідчення водія серії НОМЕР_2 , у зв`язку з чим звернувся за правовою допомогою до захисника Бролінського Р.О.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

У пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи підтвердження перебування особи, яка притягається до відповідальності, за межами державного кордону України з 2021 року, розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та ознайомлення захисника в її інтересах з матеріалами справи лише 11.02.2025, апеляційний суд вважає, що саме з моменту ознайомлення з судовим рішенням останній мав необхідні засоби для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

На підставі наведеного, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення останньому строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника в інтересах особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівниками поліції надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №361344 від 14.10.2024, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 о 13:00 год 14.10.2022, керуючи автомобілем марки «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_1 , біля буд.№10, по вул. Сергія Ядова, в м.Одесі, в порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, на вимогу працівника поліції відмовився в присутності двох свідків пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Особу водія встановлено за посвідченням водія НОМЕР_3 від 09.08.2006, яка підписала протокол. В графі «Свідки чи потерпілі» відсутні підписи свідків;

- відеозаписи з портативних відеореєстраторів нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що водій транспортного засобу «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції об 13:00 год 14.10.2022 біля буд.№10 по вул. Сергія Ядова в м.Одесі. На питання поліцейського: «Як звати?», водій представився: «Саша» та поліцейський неодноразово звертався до водія за вказаним ім`ям (відео з реєстратора 473745 фрагмент 01:15-01:19). Згодом водій надав працівнику поліції посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (як вбачається з протоколу серії РРВ № 306563 від 09.08.2006). Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що водій погодився та був доставлений працівниками поліції до медичної установи. По дорозі до медичної установи працівник поліції перевіряв інформацію щодо ОСОБА_1 по базі даних МВС України в планшеті та задавав водію уточнюючі запитання щодо встановлення його особи, як то: «Це ти ОСОБА_2 ?», на що водій відповів ствердно (відео з реєстратора 473745 - 07:20-07:30), поліцейський зазначив адресу мешкання ОСОБА_2 , рід заняття та про втрату у 2017 році документів тощо, на що також отримав ствердні відповіді водія (відеореєстратор 473745 фрагмент 07:20-08:10). Прибувши до медустанови, поліцейський звіряючи фото на посвідченні водія, запитав у водія: «Точно ти?», на що водій відповів: «Да, да», тоді поліцейський запитав: «Так змінився?», на що водій відповів: «Старий став». В медустанові, водій був оглянутий лікарем, однак здати в достатній кількості біологічне середовище (сечу) водій не зміг та відмовився від подальшого проходження огляду. Відмова від проходження огляду зафіксована у присутності двох свідків. Працівниками поліції складено протокол про порушення п.2.5 Правил дорожнього руху відносно ОСОБА_1 , з яким ознайомлено водія, який підписав його, отримав копію та тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, не скористався правом надати власні пояснення, був відсторонений від керування транспортним засобом, будь-яких зауважень не висловлював;

- висновок лікаря, складений на підставі акту медогляду № 000991 від 14.10.2022, про відмову від проходження повного медичного обстеження в присутності двох свідків. Вказаний висновок підписано водієм;

-довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

На підставі наведених доказів, місцевий суд дійшов висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції доведено, що 21.11.2021 о 21:28 ОСОБА_1 перетнув державний кордон України у пункті пропуску Устилуг в напрямку виїзд, інформація про зворотній в`їзд в Україну відсутня, що підтверджується листом начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12.02.2025 за №19/12438-25-вих та копією закордонного паспорта ОСОБА_1 з відмітками про перетин кордону (а.с.28,39,40-42).

Відтак, станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №361344 від 14.10.2022 ОСОБА_1 перебував за кордоном України та не міг, відповідно, керувати транспортним засобом за адресою: м.Одеса, вул.Ядова,10.

Аналізуючи наведене та наявні відеозаписи, апеляційний суд дійшов висновку, що поліцейськими належним чином не встановлено особу правопорушника - водія транспортного засобу «Nissan Sunny», н.з. НОМЕР_1 , який о 13:00 год 14.10.2022 керував вказаним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду у встановленому порядку, внаслідок чого помилково складено протокол відносно ОСОБА_1 .

Крім того, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо недійсності посвідчення водія НОМЕР_3 від 09.08.2006, за яким поліцейський встановив особу водія.

Так, з копії екзаменаційного картки водія ОСОБА_1 вбачається інформація щодо видачі посвідчення водія. Зокрема:

- 09.08.2006 посвідчення РРВ306563, категорія В,С (за яким встановлено в день події особу правопорушника у цій справі);

- 23.12.2017 -посвідчення НОМЕР_4 , категорії В1,В, С1,С;

-15.06.2018 посвідчення НОМЕР_5 , категорії В1,В,С1,С;

- 22.09.2018 посвідчення НОМЕР_2 , категорія В1,В,С1,С,СЕ.

Відповідно до п.27, п.28 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24.09.2008 № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. Після внесення працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС інформації про обмін посвідчення водія обміняне посвідчення водія вважається недійсним.

З урахуванням наведеного, посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 09.08.2006, за яким встановлено особу водія, який вчинив правопорушення, є недійсним, на що не була звернута належна увага працівників поліції при перевірці його особи за інформацією бази даних МВС України.

Крім того, судом звернута увага, що на відеозаписі з реєстратора поліцейський встановив за базою даних МВС України, що у 2017 році ОСОБА_1 втратив документи, а за екзаменаційною карткою водія ОСОБА_1 після посвідчення водія НОМЕР_3 від 09.08.2006, ОСОБА_1 23.12.2017 отримав посвідчення водія НОМЕР_4 , після якого 15.06.2018 - посвідчення НОМЕР_5 , після якого, в свою чергу, 22.09.2018 посвідчення НОМЕР_2 . Отже, обміняне посвідчення водія НОМЕР_3 від 09.08.2006 є недійсним, що належним чином не перевірено працівником поліції під час складання адміністративних матеріалів.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстави стверджувати про недотримання поліцейським вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Зокрема, працівником поліції належним чином не встановлено особу правопорушника та, відповідно, суб`єкта відповідальності у цій справі.

Слід звернути увагу, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Матеріалами справи не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху 14.10.2022 за обставин, викладених у протоколі серії ААД №361344 від 14.10.2022, та не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2020 у справі № 204/8036/16-а, відповідальність за порушення Правил дорожнього руху несе лише водій, тобто особа, яка фактично керує транспортним засобом.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення саме ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять. Відтак, не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності вказаного правопорушення, та, як наслідок, не доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

У рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 Конституційний Суд України виснував, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити провадження за вказаним матеріалом, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова місцевого суду скасуванню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Бролінського Романа Олександровича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Бролінського Романа Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко