№ 3/756/289/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 лютого 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

19 листопада 2024 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Дніпровського РВДВС у м. Києві в/п № 46650611 від 15 квітня 2021 року, за адресою: м. Київ, вул. Степана Бандери, 15А, керував автомобілем марки «Ford», моделі «Focus C-max», номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився та пояснив, що не знав про накладення на нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки Дніпровським РВДВС в м. Києві не було направлено останньому постанову від 15.04.2021 року про обмеження права на користування транспортним засобом.

Вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 177133, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, про що свідчить підпис останнього;

- постановою Дніпровського РВДВС у м. Києві в/п № 46650611 від 15 квітня 2021 року, з якої убачається, що ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, яка становить 107 999 грн. 5 коп.;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського №230829, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керує автомобілем марки Ford», моделі «Focus C-max», номерний знак НОМЕР_1 .

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він не знав про накладення на нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, зважаючи на наступне. Відповідно до постанови Дніпровського РВДВС у м. Києві в/п № 46650611 від 15 квітня 2021 року встановлено , що постановою від 24.02.2015 ВП № 46650611 було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2018 за період з 11.04.2012 по 01.02.2018 в сумі 107999.5 грн., що перевищувало суму відповідних платежів за шість місяців. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 мав право і повинен був цікавитись ходом виконавчого провадження та результатами окремих процесуальних дій державного виконавця щодо нього. При цьому, ОСОБА_1 не були надані до суду відповідні квитанції, що підтверджують погашення останнім заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, свідомо ухиляючись від виконання свого обов`язку по сплаті аліментів, ОСОБА_1 не міг бути необізнаним про накладення на нього відповідних санкцій передбачених ст. 71 Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до ст. 33 КпАП України суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко