Справа № 308/3594/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., за участю захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення Стецяк Т.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №327710 від 26.02.2025 вбачається, що 26.02.2025, о 18 год. 30 хв., ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування», на відстані 300 метрів до державного кордону, на напрямку 307 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб. Своїм діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачено відповідальність згідно з ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Захисник адвокат Стецяк Т.І. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з підстав, наведених у письмових поясненнях у справі. Зауважила, що 26.02.2025 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» за начебто спробу незаконного перетинання державного кордону України у Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб. З даним припущенням він не погоджується, адже не вчиняв та не мав наміру вчинити жодних дій щодо залишення території України та переміщення на територію іншої держави. 16.02.2025 він разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , який є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, ветераном війни росії проти України, учасником бойових дій, та який з 16.02.2025 по 06.03.2025 перебував у щорічній відпустці, приїхав з міста Запоріжжя у місто Мукачево Закарпатської області з метою проведення часу з родиною. Перебуваючи на Закарпатті десять днів, ОСОБА_1 , його двоюрідний брат, та його батько вирішили з туристичною метою також відвідати місто Ужгород, куди вони й приїхали вдень 26.02.2025, що підтверджується копією відповідного квитка. Після прибуття у місто Ужгород вони всі разом відвідали ОСОБА_3 замок, що підтверджується копією банківської квитанції, згідно з якою його батько сплатив за вхід до замку, після чого разом гуляли містом вздовж річки Уж та парку «Боздоський». ОСОБА_1 зауважує, що у м. Ужгород він прибув без закордонного паспорту, з собою мав лише внутрішній паспорт. Стверджує, що його дії свідчать про те, що він дійсно приїхав у місто Ужгород виключно з туристичною метою, та не мав наміру після відвідування замку здійснювати спробу перетину кордону, а мав намір повернутися назад до родини у місто Мукачево. Жодного умислу на вчинення дій щодо перетину кордону у ОСОБА_1 не було. Бажання та наміру перетнути кордон він не мав, а тим більше, спроби перетину кордону він не здійснював. ОСОБА_1 наголошує, що: через його вік 21 рік, обов`язковій мобілізації не підлягає та відповідно бути призваним на військову службу в обов`язковому порядку ще не може бути, відтак поширених у суспільстві мотивів перетнути кордон у зв`язку з можливістю бути мобілізованим не мав та не має; на Закарпаття прибув виключно з метою провести час з родиною під час відпустки свого батька; під час проведення часу з родиною, вирішив відвідати місто Ужгород з туристичною метою, у тому числі, щоб прогулятися містом; на території перебував у зв`язку з прогулянкою, та у зв`язку з тим, що територія знаходиться у межах міста, недалеко від парку «Боздоський» та річки, виглядає такою, де можна знаходитися, відсутністю на ній чи на шляху до неї будь-яких попереджувальних, заборонних чи інформаційно-вказівних знаків; у день складення протоколу при собі не мав додаткових речей, коштів, води, їжі, а також не мав закордонного паспорту, що свідчить про відсутність наміру здійснити перетин кордону; свідомо розвернувся і пішов назад у бік міста, спроби перетину кордону не здійснював.

На підтвердження наведених доводів до пояснень долучено копії відповідних документів.

Захисник також у судовому засіданні наголосила, що постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2025 (справа №308/3688/25) закрито провадження в справі про притягнення батька ОСОБА_1 ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення щодо спроби незаконного перетинання державного кордону в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб разом з сином ОСОБА_1 .

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, до матеріалів справи не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Захисником подано письмові пояснення, згідно з якими за твердженнями ОСОБА_1 наміру перетнути кордон він не мав та спроби перетину кордону не здійснював, на підтвердження чого долучено копії відповідних документів, а саме: паспорту; свідоцтва про народження; довідки Форма 5 №553 від 16.03.2025; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 09.05.2024; відпускного квитка №401 від 15.02.2025; посадкового документу, що був підставою для його проїзду із Запоріжжя 1 до міста Мукачево; посадкового документу, що був підставою для проїзду його батька ОСОБА_2 із Запоріжжя 1 до міста Мукачево; актового запису про шлюб ОСОБА_4 ; паспорту ОСОБА_4 ; довідки від 09.01.2024 №2101- про взяття ОСОБА_4 на облік як внутрішньо переміщеної особи; посадкового документу, на підставі якого його двоюрідний брат ОСОБА_5 приїхав у м. Мукачеве 07.02.2025; 1 та 2 сторінки паспортів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; лікарського документу; банківських квитанцій №№1C17-7745-BMTH-3AX0 від 17.02.2025, H0P0-T083-P455-A17T від 19.02.2025, T3K4-E1T4-PH2A-6A9M від 20.02.2025; H93E-2C05-PT1B-X3P6 від 24.02.2025, T73P-189X-97E3-C218 від 24.02.2025; квитка, що підтверджує проїзд з Мукачево до Ужгорода; банківських квитанцій №№H5TM-669T-HMT5-B0EX від 26.02.2025, B5BP-M685-MP6K-8B4C від 26.02.2025; інформацію з сайту «Суспільне Ужгород».

Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання від 26.02.2025, ОСОБА_1 затримано о 18 год. 30 хв. 26.02.2025 на відстані 300 метрів до державного кордону. При цьому згідно з протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 26.02.2025 іноземної валюти у ОСОБА_1 не виявлено, а також не виявлено паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При собі ОСОБА_1 мав мобільний телефон та паспорт громадянина України.

У письмових поясненнях від 26.02.2025, поданих при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, ОСОБА_1 ствердив, що не мав наміру незаконно перетнути кордон, був затриманий під час руху у протилежному від кордону напрямку, в м. Ужгороді перебував з туристичними цілями разом з родичами, жодних блокпостів чи попереджувальних знаків по дорозі не було.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду даної справи, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2025 (справа №308/3688/25) було закрито провадження в справі про притягнення батька ОСОБА_1 ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення щодо спроби незаконного перетинання ним державного кордону в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб разом з сином ОСОБА_1 .

З огляду на досліджені докази у даному випадку неможливо встановити прямий умисел в діях ОСОБА_1 щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску в складі групи осіб.

Крім того, суддя бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, його поясненнями не спростовано, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 204-1 ч. 2, 247 ч. 1 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик