Справа № 553/35/25
Провадження № 3/553/306/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.03.2025м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Подмаркова Ю.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтаві, є громадянкою України, працює продавцем магазину ФОП ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , даних про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року не надано,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 393608 від 30.12.2024 ОСОБА_1 ставиться в вину правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин: 30.12.2024, близько 21:20 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила щодо матері ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала, погрожувала, висловлювалася нецензурною лайкою, чи була завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення в яких вона просить судове засідання провести без її участі та врахувати її письмові пояснення. ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчиненні домашнього насильства стосовно матері за вказаних у протоколі обстави. Зазначила, що вона проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 більше 15 років. Протягом тривалого періоду часу в їх сім`ї відбуваються сварки та скандали, мати має проблеми з психічним здоров`ям, поведінка матері може провокувати конфлікти. 30.12.2024, близько 21 год, вона прийшла з роботи, двері були зачинені, вона почала стукати, мати відчинила двері і почала ображати її, між ними почалася сварка. Конфлікт спровокувала мати, викликала поліцію та звинуватила її у вчиненні стосовно неї домашнього насильства, але будь-яких дій, які б свідчили про вчинення щодо неї насильства вона не вчиняла.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що з нею в квартирі проживає її дочка ОСОБА_1 . У вечірній час 30.12.2024 її дочка прийшла додому в нетверезому стані. Двері були зачинені, дочка не змогла їх відчинити. Коли вона відчинила їй двері, дочка намагалася вдарити її та штовхала. До приїзду поліції нецензурною лайкою не виражалася, не ображала та не погрожувала. Потім, вже при працівниках поліції, вона виражалася нецензурно.

Також від потерпілої ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначається про інші обставини, ніж зазначені в протоколі. Щодо дати подій, про які вказує потерпіла, відомості відсутні.

У судовому засіданні були також допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що очевидцями події 30.12.2024 вони не були, але можуть свідчити про те, що між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_3 склалися погані стосунки. Внаслідок наявного у ОСОБА_3 захворювання, вона поводить себе агресивно, постійно влаштовує сварки, викликає поліцію, ображає дочку.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про таке.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. п. 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 4) економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто, домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою настання фізичної або психологічної шкоди.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вище перераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 393608 від 30.12.2024, в якому викладено обставини правопорушення (а. с. 1), надано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_3 від 30.12.2024 (а. с. 3); письмові поясненнями потерпілої ОСОБА_3 від 30.12.2024 (а. с. 4); терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 (а. с. 5); форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 (а. с. 6).

Змістом форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_1 , постраждала особа ОСОБА_3 , визначено рівень небезпеки домашнього насильства як низький.

В ході судового розгляду не знайшло підтвердження та не доведено жодними доказами вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 стосовно її матері ОСОБА_3 психологічного характеру (висловлювання образ та погроз). Дану обставину заперечила і сама потерпіла у судовому засіданні, вказуючи на те, що її дочка її штовхнула, при цьому, не ображала та не погрожувала.

Викладені у протоколі обставини не містять даних про вчинення домашнього насильства фізичного характеру.

Виходячи з принципу диспозитивності судочинства, суд зазначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом в межах пред`явленого обвинувачення, а у даному випадку в межах фактичних обставин викладених у складеному відносно особи протоколі про адміністративне правопорушення.

Повідомлені як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і потерпілою ОСОБА_3 , обставини події 30.12.2024, свідчать про те, що фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт, який носив обопільний характер. Стверджувати, що внаслідок сварки, хтось із сторін постраждав більше, ніж інший, чи зазнав шкоди, немає.

Згідно з вимогами діючого законодавства особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, адже ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй у провину. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в статті 62 Конституції України.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки подані суду на дослідження докази не дають підстав для того, щоб дійти висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад інкримінованого адміністративного правопорушення, то суд приходить до переконання, що провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення належить закрити.

Керуючись ст. 9, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.М. Подмаркова