Справа № 711/403/25
Номер провадження 3/711/241/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Коханія О. В., адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ЕПР1 № 218027), про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 11 січня 2025 року, близько 03:30 години, у м. Черкаси по вул. Смілянська, 33, керував транспортним засобом «Audi Q7», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву, порушення мови, на пропозицію про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Драгер» та у медичному закладі Черкаському обласному наркологічному диспансері, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 25.02.2025 ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що напередодні звечора у нього вдома залишився заночувати товариш, ОСОБА_2 , який постійно сварився по телефону з дружиною і з`ясовував з нею стосунки, та врешті-решт попросив відвезти його додому, на бульвар Шевченка, що ОСОБА_1 і зробив. Розумів, що на той час діяла комендантська година, однак не бачив іншого способу допомогти товаришу у вирішенні сімейної сварки. По дорозі їх зупинив поліцейський патруль, йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак він відмовився через недовіру до цього приладу у зв`язку з отриманим раніше негативним досвідом, коли за подібних обставин пройшов огляд на місці за допомогою приладу «Драгер» і результат виявився позитивним, а потім при огляді в ЧОНД результат, показаний «Драгером», не підтвердився. Пройти огляд на стан сп`яніння в Черкаському обласному наркологічному диспансері поліцейські йому не пропонували, відразу почали складати протокол, а коли він сам почав наполягати поїхати в ЧОНД, то відповіли, що вже пізно, хоча від поїздки у медичний заклад він не відмовлявся. Факт керування автомобілем підтвердив. Зазначив, що процедура складання протоколу тривала дуже довго, спочатку взагалі було незрозуміло чого чекали всі присутні, потім очікували на приїзд іншого екіпажа, який привіз бланки тимчасових талонів; за цей час він дуже замерз, тому що був легко вдягнутий, але поліцейські не дозволяли йому сісти в машину, щоб зігрітись і чекати там.

У поданій 12.02.2025 заяві захисник ОСОБА_1 . Коханій О. В. просив з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_1 наявність інвалідності ІІ групи з дитинства, хвороба батька (гіпертонічний церебральний криз), який потребує постійного стороннього догляду, необхідність права керування транспортними засобами для догляду за батьками та надання їм допомоги, а також для здійснення волонтерської діяльності, - накласти на ОСОБА_1 стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. В обґрунтування заяви вказував на наділення суду дискрецією у вирішенні питання про застосування адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням ст. 25 КУпАП, на підставі якої, на думку захисника, на особу може бути накладене або основне або основне і додаткове стягнення.

На підтвердження викладених у заяві доводів захисником надано копії: довідки серії 12 ААВ № 643543 до акта огляду МСЕК щодо ОСОБА_1 від 21.11.2022 по встановлення ІІ групи інвалідності з дитинства, індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю ОСОБА_1 , довідки серії 10 ААБ № 340954 до акта огляду МСЕК щодо ОСОБА_3 від 20.2014 по встановлення ІІ групи інвалідності, довідки серії 10 ААА № 254740 до акта огляду МСЕК щодо ОСОБА_4 від 04.02.2011 по встановлення ІІІ групи інвалідності, пенсійного посвідчення і паспорта ОСОБА_3 , виписки з медичної карти ОСОБА_3 від 01.04.2024 та консультаційного висновку від 05.04.2024.

Зміст поданих 17.02.2025 захисником ОСОБА_1 . Коханієм О.В. заперечень на протокол про адміністративне правопорушення полягав у аналізі положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пункт 7 якої та ч. 2 ст. 266 КУпАП, на думку захисника, вказують на те, що саме водію належить право вибору методу огляду на стан сп`яніння - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я. Як зазначив захисник, відеозаписи, додані поліцейськими до протоколу, свідчать про безумовну згоду ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а саме у ЧОНД, яка була незмінною протягом усього часу складання протоколу, однак обов`язок з доставлення особи до ЧОНД для проходження такого огляду працівники поліції не виконали. Натомість поліцейські помилково вбачали ознаки складу правопорушення саме у відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а не від медичного огляду в цілому. Зважаючи на наведені аргументи, просив суд закрити адміністративну справу щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Після перегляду в судовому засіданні 25.02.2025 відеозапису з нагрудних камер поліцейських захисник Коханій О. В. зазначив, що після згоди ОСОБА_1 на огляд у КПН «ЧОНД» поліцейський розпочав складати відповідне направлення, що зайняло більше 16 хв. Тим часом ОСОБА_1 невиправдано довго очікував на поїздку до медичного закладу, у зв`язку з чим почались непорозуміння із поліцією, які були розцінені останніми як відмова від огляду. У подальшому ОСОБА_1 неодноразово зазначав про свою готовність до огляду в ЧОНД, на що поліцейський повідомив, що протокол уже складений, хоча на той час відбувалось одночасне складання направлення на огляд і протоколу, підписання якого відбулось тільки через годину після зупинки ОСОБА_1 , через що захисник висловив сумніви з приводу моменту початку фактичного складання протоколу. Вважає, якщо особа надала згоду на огляд у медичній установі, згодом відмовилась від цього, а потім знову погодилась, поліція мала наполягти на поїздці до закладу охорони здоров`я і доставити туди особу, тому фактично поїздка до КПН «ЧОНД» у цьому випадку не відбулась через бездіяльність працівників поліції. У підсумку просив суд задовольнити клопотання про закриття провадження у справі.

У засіданні 12.03.2025 захисник Коханій О. В., з яким погодився і ОСОБА_1 , додатково зазначив, що водій для відповідного огляду має бути доставлений у заклад охорони здоров`я саме поліцією, а чинне законодавство України не забороняє водієві після висловлення відмови знову погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння до моменту завершення складання адміністративного протоколу. Повторне висловлення особою готовності до огляду вказує на те, що особа самостійно усунула обставини, з якими пов`язане настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відвернула суспільну небезпеку вчиненого. У випадку доставлення особи до медичної установи, навіть за наявності її відмови від того, адміністративне правопорушення у виді відмови від огляду фактично припиняється. Також захисник вказав на подібність кримінального та адміністративного процесу, що зумовлює застосування до останнього стандартів Кримінального кодексу України, та трактування всіх сумнівів на користь обвинуваченого. Наголосив, що адміністративне провадження має бути закрите у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як указує зміст статей 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Чинна редакція статті уведена в дію Законом України № 1231-IX від 16.02.2021, яким було посилено відповідальність за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі прирівняно відмову від проходження обов`язкового на вимогу поліції огляду на стан сп`яніння до керування транспортним засобом у такому стані. Отже, суспільна небезпека діяння, яке полягає у відмові від проходження огляду, є не менш значущою, ніж, власне, саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).

Пунктами 2, 3 Розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій відповідно до ознак перебуває у такому стані.

Згідно з пунктами 6-7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виклад наведених норм є послідовним, логічним і зрозумілим, не дає підстав для їх довільного трактування або тлумачення, оскільки передбачає чіткий порядок і способи огляду спочатку поліцейським на місці з допомогою спеціальних технічних засобів, а в разі відмови особи від проходження такого огляду на місці або незгоди з його результатом наступає етап огляду особи у закладі охорони здоров`я у присутності поліцейського, відмова від якого тягне за собою складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, довільного розсуду особи на вибір способу огляду вказана норма не передбачає.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і в пасивній формі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, небажання водія) ПДР не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських № 475378 та № 472881 встановлено, що 11.01.2025, близько 03:36 години, поліцейським екіпажем був зупинений транспортний засіб «Audi Q7», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія автомобіля були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву, порушення мови. ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager», на що останній відразу відмовився і висловив намір поїхати в ЧОНД. Дізнавшись, що туди його доставлять працівники поліції, ОСОБА_1 ще раз ствердно відповів на уточнююче запитання поліцейського чи погоджується він поїхати для огляду у медичний заклад (час запису 03:40-03:41, камера 475378, clip-0). Після цього працівники поліції розпочали складання направлення на огляд.

О 03:44 годині ОСОБА_1 вийшов з машини, в якій перебував увесь час, запитав куди вони поїдуть (03:44:54), отримав відповідь: «У ЧОНД», після чого запалив цигарку і до 03:53 очікував поблизу машини та коментував свої дії і дії працівників поліції, використовуючи нецензурну лексику. Починаючи з 03:45 год., працівник поліції виписував направлення водія на огляд в закладі охорони здоров`я. Згодом один із присутніх поліцейських о 03:53:20 год. запропонував ОСОБА_1 пройти до службового автомобіля для подальшої поїздки, однак той повідомив, що відмовляється (03:53:38 год.). Після цього відразу підійшли інші працівники поліції, один з яких чітко запитав у ОСОБА_1 чи відмовляється той їхати у ЧОНД (03:53:46), чи відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у ЧОНД (03:53:50), на що ОСОБА_1 відповіді не надав. Далі поліцейський повідомив, що у такому разі на нього буде складений протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (03:53:54, камера 475378, clip-0) і уточнив чи розуміє це ОСОБА_1 , у відповідь на що ОСОБА_1 , який стояв поряд, жодних заперечень, уточнень не висловив.

У подальшому з 03:54 год. розпочалась процедура складання поліцейськими адміністративного протоколу, яка тривала до 04:52 і закінчилась оголошенням ОСОБА_1 змісту протоколу. Протягом указаного періоду часу ОСОБА_1 були оголошені його права, зрозумілість яких останній підтвердив о 03:55:45; поліцейські ще раз повідомили ОСОБА_1 про складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за його відмову від проходження огляду та роз`яснили суть такої відмови і її наслідки (03:56), на що заперечень ОСОБА_1 не висловлював. Тільки із 04:03:28 год. ОСОБА_1 починає з`ясовувати у працівника поліції, що відбудеться після його відмови від поїздки в ЧОНД, пояснює свою відмову незаконною зупинкою (04:03:40, камера 472881, Clip-1), намагається показати документи з приводу наявної у нього відстрочки від мобілізації, спілкується з кимось по телефону і повідомляє, що стосовно нього «..130-ту треба хлопцям виписать, хай виписують, я ніде нічого не продувався..» (04:06:43 год.). Коли поліцейський нагадує, що підставою складання на ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП стала його відмова від огляду (04:07:54 год, камера 472881, Clip-1), ОСОБА_1 починає про це сперечатися, підвищувати тон, з використанням нецензурної лексики доводити незаконність його зупинки і відсутність для цього причин.

За час спілкування працівник поліції кілька разів пропонував ОСОБА_1 сісти в службовий автомобіль, щоб не мерзнути поки триває процедура складання документів (04:03:10 год, 04:09:53 год), але останній такого бажання не виявив.

Із 04:17 год. ОСОБА_1 почав наполягати на поїздці в ЧОНД, а коли поліцейський йому нагадує, що він відмовився і це зафіксовано боді-камерами, останній сперечається, доводить, що може знову захотіти поїхати (04:17:56 год, камера 472881, Clip-1), вимагає доказів, що він перебував за кермом (04:18:16) і заперечує факт керування машиною (04:19:06), говорить, що після відмови передумав (04:28:28), сказав «ні», а тепер хоче поїхати на ЧОНД (04:29), в об`єктив камери говорить: «Хочу поїхати на ЧОНД, а вони мене не везуть» (04:29:49), доводить, що після відмови можна передумати (04:29:56). Після того, як на місце приїхав ще один патруль поліції, ОСОБА_1 на запитання, що сталося, повідомив, що спочатку відмовився їхати на ЧОНД, а тепер передумав (04:31:24); а на слова поліцейського про те, що вже складений протокол, заявив: «Та хай його порве» (04:32:22) та наполягав, що це не перешкода для поїздки в медичний заклад (04:33) і що він передумав (04:34:17).

Крім того, під час спілкування із поліцією ОСОБА_1 постійно, з використанням нецензурної лексики, висловлює зневагу до факту його зупинки і складання протоколу, знецінює і критикує дії поліції, а також погрожує негативними наслідками для них.

У відповідь на запитання судді, що виникли після перегляду відеозапису, ОСОБА_1 визнав, що поліцейські йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, хоча спочатку цей факт заперечував. Свою відмову від огляду на стан сп`яніння пояснив тим, що неправильно зрозумів поліцейських, однак не зміг чітко пояснити, що конкретно він не так зрозумів і від чого саме відмовився. Згодом зазначив, що відмовився від надання пояснень, а не від огляду. На оголошення поліцейським прав під час складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не звернув уваги. Нецензурну лайку в бік працівників поліції пояснив своєю емоційністю.

З огляду на описані обставини, суддя розцінює поведінку і вислови ОСОБА_1 як пряму і чітку відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а саме в КНП «ЧОНД» (Черкаському обласному наркологічному диспансері), оскільки працівники поліції неодноразово уточнювали чи відмовляється він від такого огляду і повідомили про наслідки відмови складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП. Більш того, сам ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції у подальшому неодноразово зазначав, що відмовився від поїздки в медичний заклад, а потім «передумав». Суддя звертає увагу, що повторне бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 висловив тільки о 04:17 год, тобто значно пізніше моменту початку складання відповідного протоколу, який відбувся о 03:54 год. Таку поведінку правопорушника суддя оцінює як умисні, цілеспрямовані дії, спрямовані на ухилення від проходження медичного огляду.

При цьому ні статтею 266 КУпАП, ні положеннями Інструкції не передбачено можливості надання особою повторної згоди на проведення огляду на стан сп`яніння після висловленої відмови від проходження такого огляду. Навпаки вказаними нормами визначений чіткий порядок проходження водієм огляду на стан сп`яніння, відмова від якого тягне за собою наслідок у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Слід зазначити, що положення КУпАП посідають провідне місце в ієрархії нормативно-правових актів щодо регулювання суспільних відносин по притягненню до адміністративної відповідальності та мають вищу юридичну силу щодо підзаконних нормативно-правових актів, які приймаються та затверджуються з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності уповноважених посадових осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема працівників патрульної поліції тощо.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів, та поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора, діють відповідно до вимог ч. 1

ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Суддя зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 218027 від 11.01.2025;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11.01.2025, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву, порушення мови, з відміткою про відмову ОСОБА_1 від огляду;

- довідкою начальника відділу АП УПП в Черкаській області майора поліції А. Яковлева від 13.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом календарного року за ст. 130 КУпАП не притягувався;

- рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП в Черкаській області ДПП рядового поліції Ратушного Б. В. від 11.01.2025 про обставини зупинки автомобіля «Audi Q7», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого згодом були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте на вимогу поліцейських пройти відповідний огляд водій відповів відмовою;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції № 475378, 472881, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Audi Q7», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , зупинку автомобіля поліцейським екіпажем, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, а також відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в закладі охорони здоров`я, та в подальшому обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення і спілкування поліцейських із водієм.

Зібрані у справі докази у своїй сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисту про те, що після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 у подальшому висловлював незмінне і стійке бажання пройти такий огляд, однак поліцейські не виконали покладений на них обов`язок доставити водія для огляду до закладу охорони здоров`я, суд оцінює критично та сприймає їх як такі, що направлені на уникнення порушником відповідальності за вчинене правопорушення.

Суддя зауважує, що п. 9 Інструкції встановлює обов`язок поліцейського забезпечити доставку осіб для огляду до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а не фактичну їх доставку.

Досліджений у судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер працівників поліції спростовує як пояснення самого ОСОБА_1 , так і доводи його захисника. Під час його перегляду достовірно встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у останнього в ході спілкування з працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено. На неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, спочатку - на місці зупинки транспортного засобу, а потім - у медичному закладі, ОСОБА_1 відповів відмовою, після якої поліція повідомила, що стосовно нього будуть складені адміністративні матеріали за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за ч.1 ст. 130 КУпАП, але навіть після того водій не погодився на такий огляд. У подальшому працівники поліції почали складати відповідні матеріали. Через деякий час від початку складання адміністративного протоколу, ОСОБА_1 , який після виходу із власного автомобіля постійно перебував поряд із працівником патрульної поліції, дійсно починає висловлювати бажання «поїхати в ЧОНД», однак поліцейські роз`яснили, що на неодноразову пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я він також неодноразово відмовився, тому ними розпочато процедуру складання протоколу. Крім того, у ході спілкування поліцейські кілька разів повідомляли ОСОБА_1 , що не можуть враховувати після відмови його повторне бажання пройти огляд у медичному закладі, оскільки по дорозі туди він так само може повторно відмовитися від огляду. Таку поведінку водія суд оцінює, як спрямовану на уникнення покарання за вчинене ним правопорушення та введення в оману працівників поліції та суд. Натомість дії працівників поліції, на думку суду, повністю відповідали вимогам Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи той факт, що правопорушник відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив Правила дорожнього руху України, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачене санкцією статті як обов`язкове додаткове стягнення, при призначенні якого суд позбавлений будь-яких дискреційних повноважень.

Доводи захисту щодо застосування до ОСОБА_1 стягнення нижче найнижчої межі за аналогією із законом України про кримінальну відповідальність не підлягають врахуванню, оскільки чинний КУпАП не містить подібних положень і не передбачає можливості застосування аналогії закону при накладенні стягнень на особу.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями статті 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 21.11.2022, від сплати судового збору він звільняється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1, 130, 245, 247, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, п.2.5 ПДР України, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови стягнути із ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко