Справа № 202/436/25
Провадження № 3/202/825/2025
ПОСТАНОВА

05 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 року о 11:30 год, ОСОБА_1 не виконала свої обов`язки по вихованню свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.12.2024 року о 11:30 год., написав записку в приміщенні КЗО СЗШ №45 за адресою: м. Дніпро, вул. Мазепи 88а, в якій погрожував ображав свого однокласника ОСОБА_3 2009 року народження, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила обставини відображені у протоколі, вину визнала.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких зокрема, виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка до самостійного життя; повага до дитини; заборони будь-яких видів експлуатації батьками своєї дитини; заборони фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП доведено в повному обсязі, що підтверджується зібраними матеріалами у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який підписано ОСОБА_1 без зауважень; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_4 та поясненнями стосовно булінгу її сина; фототалицею, скріншотами переписки однокласників де відображено обговорення теми булінгу ОСОБА_3 ; поясненнями ОСОБА_2 , якими останній підтвердив факт написання образливої записки; та іншими матеріалами справи.

При визначенні розміру і виду стягнення, з огляду на обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці ступінь її вини, майновий стан та обставини, що обтяжують чи пом`якшують її відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 , стягнення у вигляді штрафу, яке буде достатньою мірою відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягнення судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.: 184; 40-1; 283-284; 287; 307-308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,6 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, через установу банку України.

Роз`яснити, що у разі не сплати штрафу в п`ятнадцяти денний строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, котрий передбачає подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.О. Кухтін