Справа № 275/279/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Данилюк О. С. , при секретарі с/з Марієвській Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с -щі Брусилів матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2025 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу слів нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 23.03.2025 року зранку перебував за місцем свого проживання та вживав зі своїм знайомим алкогольні напої. В цей час його мати ОСОБА_2 , намагаючись припинити це, забрала в них пляшку з горілкою, через що в них виникла сварка, та він кричав в її бік. Однак заперечував, що висловлювався нецензурною лайкою. Зазначив, що після цього залишив свою домівку, щоб купити нову пляшку, а його мати вигнала його знайомого на вулицю та викликала поліцію. В подальшому визнав, що в ході сварки висловлювався в бік матері нецензурною лайкою.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що 23.03.2025 року в неї з сином в її будинку зранку виникла сварка через вживання ним алкогольних напоїв протягом декількох днів. Тому вона забрала в сина та його знайомого пляшку на що син почав її ображати. Просила сина строго не карати, оскільки він був контужений та отримав інвалідність на війні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, потерпілої, свідка, суддя прийшла до наступних висновків.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Протидія домашньому насильству є важливим засобом для побудови безпечного та демократичного суспільства. Український законодавець з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), ратифікованої Україною 20 червня 2022 року, вніс низку змін до національного законодавства щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 294880 від 23.03.2025р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, витягом з ЄО № 2661 від 23.03.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також поясненнями потерпілої, наданими в судовому засіданні, які є послідовними та в правдивості яких в судді відсутні підстави сумніватись.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , відображені дії останнього, що вказують на психологічне насильство відносно потерпілої ОСОБА_2 , внаслідок якого завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

З урахуванням фактичних обставин справи суддя вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя доходить висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, через що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, ст. 40-1, ст. 173 КУпАП, ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» та керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Реквізити для сплати штрафу: ГУК у Житомир обл./ТГ смт. Брусилів/21081100, код отримувача (код ЄРДПОУ):37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача UA0006719, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через суд 1-ї інстанції шляхом подання у 10-ти денний строк з моменту винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: О. С. Данилюк