Справа № 686/6430/25
Провадження № 3/686/2239/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Навроцький В.А., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Галушина О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

02 березня 2025 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння по автомобільній дорозі Н-03 + 176 км., с. Стуфчинці.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Галушин О.В. не заперечуючи обставини, які зазначені в протоколі, просив звільнити ОСОБА_1 від стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на підставі аналогії закону.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260173 від 02.03.2025 року, в якому зафіксовано вчинене ОСОБА_1 порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України;

- роздруківкою результату приладу «Драгер» № 933, результат 0,70 %о, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано результат тесту з використанням спеціального технічного засобу 0,70 %о, проведеним на місці зупинки транспортного засобу;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_3 та процедуру проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Суд критично оцінює твердження захисника ОСОБА_2 про застосування норм КК України по аналогії закону та звільнення від призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з таких підстав.

Положення ст. 22 КУпАП передбачають можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, проте містить пряму заборону застосування положень цієї статті до правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Також, з аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що останні не передбачають можливості звільнення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, від призначення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п. 1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У зв`язку з чим, у разі відсутності відповідних норм у КУпАП, які регламентують певну процедуру (провадження) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має право застосовувати аналогію з кримінальним процесом, тобто КПК України, а не з нормами КК України, який є законом про кримінальну відповідальність, при цьому, ч. 4 ст. 3 КК України встановлює пряму заборону застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією.

Отже, звільнення від призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не передбачено нормами КУпАП, а застосування аналогії закону про кримінальну відповідальність прямо заборонено нормами КК України.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 доведена, його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, враховуючи особу правопорушника та беручи до уваги, що для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, переконаний, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп..

Роз`яснити особі яка притягується до адміністративної відповідальності, що у випадку добровільної сплати штрафу та судового збору, оригінали квитанцій необхідно надати до суду (м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 54, каб. 603) для долучення до матеріалів справи та у разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягувач штрафу Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області -Відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, , м.Хмельницький, провул. Коцюбинського, 35.

Реквізити рахунку для сплати/стягнення штрафу:одержувач ГУК у Хмел.обл/Хмельн.р-н/2108110, . Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП) номер рахунку: UA0022001. ККДБ: 21081300.

Стягувач судового збору Державна судова адміністрація України, , м. Київ, вул. Липська, 18/5.

Реквізити рахунку для сплати/стягнення судового збору:одержувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, . Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП) номер рахунку: UA0026001. ККДБ: 22030106.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

На постанову через суд першої інстанції, який її постановив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: