Справа № 490/331/25
Провадження № 33/812/138/25
Категорія: ч.4 ст.140 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участі потерпілого ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Пономарьова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Демінська О.І. у приміщенні цього ж суду 03 березня 2025 року, якою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, заступника начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 від 14 січня 2025 р., 16 грудня 2024 р. о 18:35 год. на 135 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у м. Миколаєві на Інгульському мосту ОСОБА_3 , будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі, не забезпечив безпеку дорожнього руху відповідно до ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» у місці відкритого шву сполучених прольотних будов (деформаційного шву), що стало причиною ДТП з матеріальними збитками за участю транспортного засобу «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Peugeot 4007», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані працівником поліції за ч.4 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, пославшись на відсутність доказів того, що він є відповідальною за забезпечення безпеки дорожнього руху особою, складання протоколу про адміністративне правопорушення за його відсутності, необізнаність щодо складання протоколу, неконкретність обставин, викладених у протоколі, недопустимість доказів у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.4 ст. 140 КУпАП, оскільки вони зібрані всупереч нормам КУпАП, просив про закриття провадження у справі, про що подав письмове заперечення.

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 березня 2025 р. провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, потерпіла особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та направити матеріали справи до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області для доопрацювання.

Так, відповідно до положень статті 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Право потерпілого на оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення передбачено також частиною 2 статті 294 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №119336 від 14 січня 2025 р. 16 грудня 2024 року у м. Миколаєві на Інгульському мості сталася ДТП з матеріальними збитками за участю, транспортних засобів «Peugeot 4007», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , причиною якої було невиконання відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області вимог із забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно схеми місця ДТП, що сталася 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками вказаних автомобілів, які отримала механічні пошкодження внаслідок ДТП.

Отже відповідно до положень статті 269 КУпАП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як власники пошкоджених під час ДТП транспортних засобів є потерпілим у справі, яка переглядається, а тому ОСОБА_4 має право на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції. Проте, при розгляді справи судом першої інстанції вони був відсутні, оскільки судом викликані не були.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивовав тим, що відносно нього 16 грудня 2024 р. вчинено дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.140 КУпАП, що підтверджується схемою місця ДТП від 16 грудня 2024 р., листом Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції у Миколаївській області від 03 січня 2025 р. за вих.№137/41/16/01, листом Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції у Миколаївській області від 14 січня 2025 р. вих.№861/41/16/01 - 2025, постановою Центрального районного суду м. Миколаїв від 03 березня 2025 р. по справі №490/331/25, в частині де вказано, що нанесено матеріальні збитки за участі транспортного засобу «Peugeot 4007», номерний знак НОМЕР_2 , який був під його керуванням. ОСОБА_1 стверджує, що він є потерпілим у вказаній справі. Так, вартість матеріального збитку, заподіяного в йому результаті вищевказаного ДТП, згідно Звіту №260-24 про незалежну оцінку майна з визначення його вартості, становить 426118 грн. 45 коп. Скаржник зазначає, що ОСОБА_3 - заступником начальника з експлуатаційного утримання та безпеки автомобільних доріг Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області було допущено порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, не вжито заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, та не прийнято своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення пошкодження транспортних засобів, що виразилось у неналежному здійсненню контролю та обслуговуванні мостової переправи на Інгульському мості Центрального району м. Миколаїв Миколаївської області. Так, ОСОБА_3 не вжив своєчасних заходів щодо забезпечення нормального освітлення мосту, ремонту дорожнього покриття, а за неможливості це зробити - не позначив ділянку попереджувальними знаками та огородженням, чим порушив вимоги п. 11 Постанови КМУ №198 від 30 березня 1994 та вимоги п.5.2.1, п.5.2.2 ДСТУ 3587, п. 1.5 Правил дорожнього руху. Дана бездіяльність є систематичною у зв`язку з тим, що на розгляді Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться не одна аналогічна справа, внаслідок якої нанесені матеріальні збитки транспортним засобам. ОСОБА_1 вважає за потрібне звернути увагу суду, що судом першої інстанції грубо порушено ст. 280 КУпАП. Апелянт також вказує, що суд першої інстанції не повідомив його про час та місце розгляду справи, а також щодо результату розгляду справи.

Заслухавши апелянта потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Пономарьова О.І., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За такого за змістом статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги вказаних правових норм були дотримані суддею суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (див. справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 р., заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства та зв`язку.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, далі Постанова №14).

З матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 від 14 січня 2025 р., схеми місця ДТП, яка мала місце 16 грудня 2024 року о 18 год. 35 хвил. (а.с. 6), пояснень водіїв транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були учасниками цієї ДТП (а.с. 7, 8), вбачається, що 16 грудня 2024 року о 18 год. 35 хвил. в м. Миколаєві на Інгульському мості (135 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ») сталася дорожньо-транспортна пригода (вид пригоди згідно схеми місця ДТП наїзд на перешкоду), внаслідок якої вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Так, згідно пояснень водія ОСОБА_1 під час руху по Інгульському мосту з під задніх коліс вантажного автомобілю, що рухався попереду, вилетіла металева конструкція, яка вдарила у передню частину його автомобілю, від чого автомобіль розвернуло на 180 градусів та відкинуло через дві смуги руху. Згідно пояснень водія ОСОБА_2 під час руху по Інгульському мосту, з під автомобілю Пежо вилетіла металева конструкція великих розмірів в передню частину його автомобілю. Обидва водії зазначали, що освітлення на мосту не було, а ї х автомобілі отримали механічні пошкодження.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (частина 1 статті 251 КУпАП).

Аналіз статей 251, 252 КУпАП дає підстави для висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Згідно наведених норм одним із джерел доказів та документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (частина 1 статті 254 КУпАП).

Поліцейським 14 січня 2024 року працівник органу патрульної поліції склав протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 (далі Протокол) щодо працівника Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області ОСОБА_3 , в якому зазначив, що ОСОБА_3 16 грудня 2024 р. о 18:35 год. на 135 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у м. Миколаєві на Інгульському мосту як відповідальна за утримання вулично-шляхової мережі посадова особа не забезпечив безпеку дорожнього руху відповідно до ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» у місці відкритого шву сполучених прольотних будов (деформаційного шву), що стало причиною ДТП з матеріальними збитками за участю транспортного засобу «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Peugeot 4007», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху. Згідно цього протоколу ОСОБА_3 звинувачується у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Так, вимоги до протоколу про адміністративне порушення, порядок його складання викладені у статтях 254, 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі Інструкція № 1376), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені в Інструкції № 1376 та Інструкції № 1395.

З аналізу вказаних положень закону можна дійти висновку, що складання такого протоколу відбувається (за виключенням передбачених законом випадків) на місці вчинення правопорушення, не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у присутності особи, яка притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення, з роз`ясненням останньому його прав, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, наданням можливості викласти свої пояснення, врученням копії протоколу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 від 14 січня 2025 р. вказаним вимогам не відповідає.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог ст. 254 КУпАП Протокол було складено 14 січня 2025 року, тоді як правопорушення було вчинено, згідно змісту протоколу, 16 грудня 2024 року. У справі відсутні відомості про те, коли саме поліцейський встановив особу ( ОСОБА_3 ), яка, на його думку, є відповідальною за правопорушення, тоді як він мав скласти протокол протягом 24 годин саме з моменту виявлення такої особи.

Тобто протокол складений майже через місяць після виявлення правопорушення, без присутності особи, яка притягається до відповідальності, що не відповідає приписам статей 254, 256 КУпАП, якими визначено 24 години для складання протоколу та передбачено його складання у присутності особи, яка вчинила правопорушення, роз`яснення останній її прав, надання можливості для викладення пояснень по суті порушення і не передбачене складання такого протоколу у відсутність цієї особи.

Більш того, відповідно до положень частини 1, 2 статті 259 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення допускається лише в разі неможливості скласти його на місці події, а також при вчиненні, зокрема, порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, коли порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.

Згідно матеріалів даної справи, ОСОБА_3 до поліції з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення не доставлявся.

За такого не було передбачених законом підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у підрозділі поліції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також звертає увагу, що долучені поліцейським до Протоколу повідомлення на адресу ОСОБА_3 про запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення, не свідчать про дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки справи за ч. 1 ст. 140 КУпАП розглядаються виключно судами, а не органами поліції. До того ж будь-яких доказів направлення таких повідомлень ОСОБА_3 , їх вручення до справи не долучено.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_3 був позбавлений права бути обізнаним щодо складання відносно нього Протоколу та суті висунутих звинувачень.

Щодо викладення у протоколі про адміністративне правопорушення суті правопорушення.

При цьому слід мати на увазі, що саме в межах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх судовий розгляд.

Суд на підставі зібраних уповноваженою особою органу, який надав протокол на розгляд, а також особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілими доказів, перевіривши наведені у протоколі обставини на предмет їх доведеності, приймає рішення щодо винуватості особи у вчиненні інкримінуємого правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 від 14 січня 2025 р. ОСОБА_3 , який є відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі посадовою особою, не забезпечив безпеку дорожнього руху відповідно до ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП.

Так, порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою статті 140 КУпАП, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для адміністративної відповідальності за ч. 4 цієї статті.

Відповідно до частин 1-3 ст. 140 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху; порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування; порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Тобто, диспозиція статті 140 КУпАП є бланкетною, тому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті, внаслідок порушення конкретних правил, норм, стандартів, встановленого законодавством порядку, нормативів особою, яка має їх дотримувати. Тому при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, які норми, правила, стандарти порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм, правил, стандартів як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді.

Пунктом 1.5. Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Стаття 12 вказаного Закону закріплює положення про участь підприємств, установ, організацій у забезпеченні безпеки дорожнього руху, обов`язки посадових осіб у цій сфері, зокрема в частині з мається перелік обов`язків посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані.

Проте, у протоколі не вказано, які саме посадові обов`язки не виконав ОСОБА_3 , які порушення норм, стандартів, правил та вимог він допустив та у чому вони полягають.

Щодо визначення у протоколі про адміністративне правопорушення суб`єкта правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу поліцейський визначив, що ОСОБА_3 є відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі і працює у Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області. Натомість будь-які докази щодо місця роботи ОСОБА_3 на день вчинення правопорушення 16 грудня 2024 року, включення до його безпосередніх службових обов`язків утримання вулично-шляхової мережі в місті Миколаєві на ділянці, де в той день сталася ДТП, поліцейським до протоколу не долучено.

Тобто з наявних матеріалів справи не можна встановити обсяг службових повноважень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; неналежне виконання ним службових обов`язків та визначити, чи є ця особа суб`єктом відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутня, зокрема, посадова інструкція ОСОБА_3 , на підставі якої можливо встановити, що саме він є відповідальною посадовою особою за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування саме вказаної ділянки.

Будь-які докази того, що ОСОБА_3 є особою, відповідальною за стан утримання доріг, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначена Інструкцією № 1395.

Згідно із пунктом 3 розділ IІ Інструкції № 1395 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 140 КУпАП до нього необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Згідно змісту додатку 2 Інструкції № 1395 акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі складається за участі поліцейського, який виявив недоліки в утриманні зазначеної ділянки, та представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки, а також свідків, які мають підписати цей акт.

Долучений до протоколу про адміністративну відповідальність акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі складений поліцейським без участі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), а також не підписаний ні таким представником, ні поліцейським.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2024 р. відносно ОСОБА_3 свідчать про порушення працівниками поліції вимог статей 254, 256, 259, 268 КУпАП, визначеного законодавством порядку оформлення матеріалів про адміністративне прапорушення, тому протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України висновки суду про недоведеність належними та допустимим доказами наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, достеменно встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані правопорушення були учинені і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цих правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, посадовими особами патрульної поліції не було дотримано стандарту доведення поза розумними сумнівами, що інкриміноване правопорушення вчинено саме ОСОБА_3 .

Так, в матеріалах справи відсутні достовірні докази того, що ОСОБА_3 є відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі, яка не забезпечила безпеку дорожнього руху на Інгульському мосту в м. Миколаєві, що стало причиною ДТП 16 грудня 2024року відповідно до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 від 14 січня 2025 р., а тому недоведеним є викладений у вказаному протоколі факт, що він є суб`єктом відповідальності за вказане у протоколі правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 140 КУпАП.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України, відповідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинні тлумачитись на користь цієї особи, а спростувати її посилання на невинуватість повинна сторона обвинувачення, а також, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в суді не доведена належними та допустимим доказами наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, що на етапі досудового провадження виконував функцію сторони обвинувачення, доводів та аргументів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які викладені ОСОБА_5 у письмових запереченнях, суд першої інстанції діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя, яка не передбачає збирання судом нових доказів, що може свідчити про фактичне перебирання на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.

Тому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що суд неповно встановив обставини справи щодо повноважень та завдань, покладених на Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області та ОСОБА_3 як відповідальної посадової особи цієї установи, оскільки, до повноважень суду не відноситьо збирання доказів, тоді, як вже зазначено у цій постанові, представник патрульної поліції, який склав Протокол та направив матеріали до суду, не зібрав доказів на підтвердження повноважень Чаусенка І.Л., змісту його посадових обов`язків щодо дотримання умов безпеки дорожнього руху на ділянці автошляхів (мосту через річку Інгул), що стало причиною ДТП 16 грудня 2024 року.

Також відхиляється апеляційним судом вимога ОСОБА_1 на направлення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Так, норми діючого КУпАП не передбачають можливість повернення на доопрацювання матеріали про адміністративне правопорушення до органу, який склав відповідний протокол.

Натомість в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Але до повноважень суду апеляційної інстанції, після розгляду по суті справи про адміністративної інстанції відповідно до статті 294 КУпАП не входить повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, оскільки таке суперечить вимогам статті 269 КУпАП через те, що незважаючи на незазначення у Протоколі ОСОБА_1 в якості потерпілого з урахуванням частини 1 ст. 269 КУпАП, змісту диспозиції ч. 4 ст. 140 КУпАП він є потерпілим у цій справі, оскільки за обставин, викладених у Протоколі його транспортний засіб було пошкоджено.

Однак, з метою поновлення порушених прав ОСОБА_1 на участь в судовому засідання, з метою реалізації можливості «бути почутим судом», апеляційний суд прийняв до розгляду його апеляційну скаргу та надав можливість викласти свої пояснення у судовому засіданні.

В будь-якому разі незалучення ОСОБА_1 судом першої інстанції не вплинуло на правильність ухваленої постанови, а тому не є підставою для її скасування апеляційним судом.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив законну та обґрунтовану постанову, підстави для скасування постанови судді місцевого суду, а, відтак, і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 березня 2025 року, якою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна