САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/976/25
Провадження №3/726/169/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із даними наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 652987 від 08.03.2025 складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, 08.03.2025 гр. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачених п. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме в період часу з 30.12.2024 по 08.03.2025, син за місцем проживання не проживав та його не було забезпечено одягом, продуктами харчування, коштами. Таким чином вказано, що своїми діями ОСОБА_1 , ухилився від виконання своїх службових обов`язків та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове не з`явився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи судом, однак забезпечив участь у справі захисника. У скерованих письмових поясненнях просив розгляд справи провести за його відсутності, за участі представника ОСОБА_3 ..

Захисник Колун В.П. скерувала до суду клопотання у якому просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Також до нього долучила письмові пояснення ОСОБА_1 та інші докази у справі.

У судовому засіданні підтримала кероване клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, доходжу такого висновку.

Так, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП перебачено що адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються спеціальним законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

При цьому ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків (що становить об`єктивну сторону правопорушення) може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 652987 від 08.03.2025 (а.с.1); заяву про вчинене правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_4 у яких остання просить прийняти міри щодо гр. ОСОБА_1 , який неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не виховує сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, а саме вигнав свого сина з дому, не забезпечує його, погрожує йому нецензурними словами (а.с.2,3) та письмові пояснення ОСОБА_2 , надані на місці події (а.с.4)

Крім того до матеріалів справи долучено дані відповідно до яких ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

У наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1 останній заперечує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та вказує про те, що дійсно з квітня 2008 року по 11 грудня 2024 року перебував у шлюбі із ОСОБА_5 , який в подальшому рішенням суду розірвано. Вказує, що від шлюбу у них народилося двоє синів, які спочатку проживали із матір`ю, однак невдовзі стосунки матері та старшого сина погіршилися і син ОСОБА_6 переїхав жити до нього. Через те, що у квартирі лише дві кімнати, було вирішено, що син житиме у іншій кімнаті із бабусею. Через певний період часу ОСОБА_1 вказує, що дізнався про те, що син ображав бабусю та зробив йому зауваження з цього приводу. Неповнолітньому це не сподобалося, 30.12.2024 син зібрав речі та сказав, що повертається жити до матері. Лише через деякий час дізнався, що син пішов жити до сусідки ОСОБА_4 та на розмови не реагує, повертатися додому не хоче. Просить врахувати, що наявні у матеріалах справи пояснення, відібрані у нього поліцейськими, не відповідають дійсності. Просить врахувати і те, що не ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, а поліцейськими не з`ясовано усіх обставин.

Крім того суду надано копію рішення Сдгірського районного суду м. Чернівці у справі № 726/2760/24 від 11.12.2024, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно із копії долученого до матеріалів справи судового наказу у справі № 726/548/25 від 21.02.2025 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 18.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії долучених Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані як ОСОБА_1 , як і ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини особи, а лише фіксує обставини вчиненого правопорушення, яке має бути підтверджено іншими доказами у справі.

Разом із тим, до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_2 не долучено.

Зокрема, не підтверджено факт того, що син проживав разом із батьком та, що знаходився на його утриманні, оскільки відповідно до долученого судового наказу ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти на користь матері дітей на їх утримання, а отже діти знаходилися на утриманні матері.

Ні протокол про адміністративне правопорушення, ні інші матеріали не містять інформації про факт передачі сина під вихованні іншій особі, чи мав такий факт місце та коли було прийнято рішення, кому дитина була передана під виховання, тощо.

Також жодним чином не підтверджену пояснення ОСОБА_4 про те, що неповнолітній ОСОБА_2 проживав у неї та чому саме пішов від батька.

Обставини того, що ОСОБА_1 , як батько не забезпечував сина необхідними речами (їжею, одягом) взагалі нічим не підтверджені.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Доказування, зокрема, має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»)

Однак, докази, що зібрані в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за своєю суттю залишають місце сумнівам та, як наслідок, не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Зокрема з точністю не доведено, що ОСОБА_1 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_1 , тому суд не може погодитися з висновками працівника поліції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, на підставі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги застосування судом положень п. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження в справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 184, 245, п. 1 ст. 247, 251, 280, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

СуддяС. А. Асташев