Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хомік В.О.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Андрусяка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддано його адміністративному стягненню в вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.12.2024 року, о 03.12 годині в місті Луцьк, по вулиці Хрещатій, 2а, керував транспортним засобом «Мерседес Атего», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість реакції. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.19-20).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає, що оскаржувана постанова суду винесена з неповним з`ясуванням обставин справи.

Вказує на те, що він після проходження тесту на стансп`яніння зі застосуванням газоаналізатора «Alkotester Drager 6820», результат якого становив 00,0%, був доставлений в Волинський медичний центр терапії залежності, де працівники поліції вчиняючи тиск, вимагали в підзахисного надати на дослідження стану наркотичного сп`яніння сечу. Проте, відчуваючи відсутність поклику сечовідведення, він неодноразово просив і вмедичних працівників, і у працівників патрульної поліції відібрати інші можливі зразки біоматеріалу для дослідження, що прямо дозволяється чиннимзаконодавством. Проте, як вбачається з відеозапису, працівники поліції, нарощуючи тискна нього, будучи обізнаними, що він колишній військовослужбовецьта військовополонений, свідомо почали провокувати останнього на конфліктта склали протокол про відмову в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Звертає увагу, що він є військовослужбовцем, під час бойових дій потрапив у полон, зазнав фізичних і психологічних випробувань, що призвели до серйозних психоемоційних травм. Внаслідок цих обставин він категорично не вживає алкогольні чи наркотичні речовини, оскільки це призводить до різких та неконтрольованих дій, пов`язаних з пригадуванням подій з війни.

Задля підтвердження своєї невинуватості він в цей же день після затримання здав усі необхідні аналізи, що підтвердили відсутність слідів будь-яких наркотичних речовин в організмі, що підтверджується медичнимвисновком, що додається.

Просить постанову від 13.02.2025 року скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу таподії адміністративного правопорушення (а.с.24-28).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №200718 від 20.12.2024 року (а.с.1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2024 рокущодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-рапортом інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Волинській області Ремінського С.В. від 20.12.2024 року (а.с.5);

-відеозаписом з нагрудних боді - камер інспекторів поліції та відеореєстратора з автомобіля працівників поліції (а.с.6);

Згідно довідки від 20.12.2024 року, складеної старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП у Волинській області Родзінською І. вбачається, що відповідно до бази даних ІКС «ІПНП України» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 від 10.10.2007 року (категорія А, В, ВЕ, С, С1, С1Е, СЕ) (а.с.2).

Під час розгляду справи апеляційним судом було допитано в якості свідка лікаря нарколога КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» ОСОБА_2 , яка пояснила, що працівники поліції доставили ОСОБА_1 з підозрою на перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Спочатку нею було проведено зовнішній огляд ОСОБА_1 , після чого було запропоновано здати біологічні зразки (сечі), на що він відмовився, мотивуючи це тим, що він не хоче в туалет. Для ОСОБА_1 було створено всі необхідні умови для проходження огляду, дали попити води, чекали поки захоче до туалету, але в кінцевому результаті складено висновок в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від обстеження в повному об`ємі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що показання свідка відповідають фактичним обставинам справи, зафіксованим на нагрудну камеру поліцейських.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Щодо доводів апелянта про те, що ним 20.12.2024 року було здано усі необхідні аналізи, що підтвердили відсутність слідів будь-яких наркотичних речовин в організмі, що підтверджується медичнимвисновком (а.с.33), на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки проведення такого огляду не відповідає вимогам ст.266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений наказом МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735. Крім цього наданий консультативний висновок не може бути належним доказом, який би спростовував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, яка в даному випадку передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння,а не керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Одночасно щодо доводів ОСОБА_1 та його захисника, наданих в ході розгляду справи апеляційним судом, що позбавлення права керування ОСОБА_1 поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище, то вони є безпідставними та на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч.1 ст.130 КпАП України для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, Законом України від 16.02.2021 року № 1231-ІХ заборонено застосування статей 21 та 22 КпАП України, до правопорушень, передбачених ст.130 КпАП України, передача матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.33 КпАП України та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином усі доводи апелянта та його захисника, які викладені в апеляційній скарзі та наведені ними в ході розгляду справи апеляційним судом, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.