Справа № 559/3646/24
Провадження № 3/559/39/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковська О.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли від ВОНС в Дубенського районі УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, п/в НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не притягувався до адміністративної відповідальності, роз`яснивши вимоги ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, за участі захисника адвоката Шевчука В.М., потерпілого ОСОБА_2 представниці потерпілого адвоката Рідченко М.В.,

в с т а н о в и л а:

20.09.2024 о 16:40 год. на а/д О-180403 Дубно-Семидуби-Кліпець, 4км 300м водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Renault Megane, д.н.з НОМЕР_3 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись рівнозначною дорогою при маневрі повороту ліворуч не надав переваги в русі т/з Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.2.3 б, п. 16.13 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив суду, що рухався населеним пунктом доріг: перша, яка має напрям на с.Семидуби, а друга - до підприємства «Укрмолпродукт». Подивився у дзеркала, жодних перешкод для руху не було, розпочав поворот ліворуч і у момент, коли з`їжджав з проїжджої частини почув писк, шум та удар в свою машину. Від удару т/з викинуло назад на проїжджу частину. Викликав поліцію, оформили ДТП. Вважає, що т/з ОСОБА_2 рухався з великою швидкістю, бо коли він розпочав маневр повороту ліворуч, на дорозі ні ззаду, ні спереду не було жодних автомобілів, але на повороті все ж зупинився, бо це перехрестя, включив поворот і розпочав рух. Окрім того, враховуючи, що гальмівний шлях т/з Hyundai Tucson згідно схеми ДТП складає 30,7 метрів, то швидкість даного т/з була не 60км /год., а близько 100 км/год. Повертав ліворуч під кутом десь більше 90 градусів, довжина його т/з десь, 4 метри, після зіткнення його автомобіль викинуло на проїжджу частину, не завершив поворот ліворуч і зупинив авто на повороті, бо кожен може злякатись. Вину за ст. 124 КУпАП не визнає. Експертизу самостійно не замовив, бо не довіряє експертам не державної установи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шевчук В.М. в судовому засіданні зазначив, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази вини ОСОБА_1 та не встановлені всі обставини справи. Наголосив, що водій ОСОБА_2 зобов`язаний був дотримуватися безпечної швидкості руху, щоб у випадку чого вчасно та належно зреагувати на ситуацію на дорозі. Також долучає клопотання про призначення експертизи, оскільки вважає, що лише за отриманими результатами експертизи можливо точно визначити всі обставини справи та з`ясувати, хто ж насправді винен у ДТП. Чому за 5 місяців так і не було отримано висновок експерта стороною захисту пояснює, що він в цій справі лише другий місяць, а підзахисний не довіряє приватним експертам і вони не під присягою, а звертався до Рівненського НДЕКЦ МВС України, то пояснили, що там призначають експертизу лише за судовим рішенням.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засідання повідомив, що рухався власним автомобілем по головній дорозі з с.Злинець зі швидкістю приблизно 70 км, виїхавши вже за межі населеного пункту, бачив, що авто Renault Megane стоїть на перехресті приблизно за 100-150 метрів, пропускаючи його згідно правил, і почав набирати швидкість, але раптом побачив, що водій автомобіля Renault Megane чомусь розпочав маневр повороту ліворуч, і одразу вжив екстрене гальмування, він сам гальмував та той другий водій просто став на дорозі, не закінчивши маневр повороту. І хоч він гальмував, але в тих умовах близької відстані до перешкоди в виді таксона на дорозі зіткнення уникнути не вдалось, місце ОСОБА_2 почав різко гальмувати, однак відбулося зіткнення на його ж смузі руху. Вважає. що саме ОСОБА_1 порушив ПДР і тому сталось ДТП, а він сам свою вину у вчиненому не визнає, просить визнати винним водія ОСОБА_1 .

Представник потерпілого - адвокат Рідченко М.В. просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, але констатувати, що він винен у цьому ДТП. ОСОБА_2 дотримано всіх ПДР, він рухався по головній дорозі в своїй смузі руху з допустимою швидкістю близько 70км/год поза населеним пунктом, і під час руху почав набирати швидкість, але побачивши т/з Renault Megane, який стояв і раптово почав маневр повороту ліворуч, все ж зреагував, намагався уникнути зіткнення, застосував гальмування, про що свідчить гальмівний шлях згідно схеми ДТП 30,7 метрів, але ОСОБА_1 навіть не завершив той маневр повороту ліворуч, а зупинився посередині. Якби він не повертав наліво, а пропустив зустрічний автомобіль, то ДТП би не було. Якби ОСОБА_1 завершив маневр на тому невеличкому відрізку повороту в кілька метрів, то ДТП би не було. І ОСОБА_2 гальмував. А ОСОБА_1 просто стояв. Видимість там не обмежена, поворот не крутий, листя вже не було, зустрічний автомобіль видно здалеку і це поза межами населеного пункту, на підтвердження чого до справи по ОСОБА_2 долучено відео, з яких чітко видно, що знаків населеного пункту немає і видимість добра (за клопотанням ОСОБА_1 відеозаписи, надані представницею потерпілого, дослідженні і в цій справі). Але ОСОБА_1 проявив неуважність і порушив п.2.3 б, п. 16.13 ПДР, саме це й спричинило ДТП. В діях же ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення. Окрім того, заперечує щодо задоволення клопотання представника потерпілого - адвоката Шевчука В.М. щодо призначення експертизи, - це зловживання процесуальними правами, вже неодноразово відкладали судове засідання, щоб сторона захисту могла надати висновок експерта, але ОСОБА_1 змінював адвокатів, а висновок експерта так і замовив.

Свідок поліцейський ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що прибув на місце ДТП за викликом. Було виявлено, що ОСОБА_1 рухався т/з Renault Megane повертав ліворуч, а інший автомобіль рухався по головній дорозі прямо в своїй смузі і допустив зіткнення з т/з Renault Megane, який ще не закінчив маневр повороту. Зазначає, що видимість для обох т/з на даній ділянці дороги була достатньою, щоб вони бачили один одного. Окрім того зазначив, що оскільки гальмівний шлях автомобіля Hyundai Tucson складає 30,7 метрів, то думає, що швидкість його руху була близько 100 км/год. Не пам`ятає точно чи там був населений пункт чи ні, але це на перехресті вже за межами житлової забудови. Протоколи склали на двох, бо ніхто не визнав вини, один повертав і зупинився при повороті, а інший не зміг зупинити транспортний засіб, то, ймовірно, перевищив безпечну швидкість руху.

Свідок поліцейська ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання, що прибула за викликом на місце ДПТ, дана подія сталася на ділянці дороги поза межами населеного пункту, вона це особисто з`ясовувала, бо відбивала координати місця ДТП і зверталась телефоном до їх служби, яка дає їм дані щодо розташування знаків. Чому напарник не знає чи це населений пункт чи ні, то може пояснити, що вже від події минув час, це питання з`ясовувала саме вона. Також надає для огляду скриншот з гугл карти і на якому видно, що це місце ДТП поза населеним пунктом, там немає обмеження швидкості руху в 50 км/год. Була сонячна погода, на дорозі сухо, поворот там легенький і видимість добра. Протоколи була складені на обох водіїв, оскільки з їхніх слів винуватцями ДТП були обоє. Зазначає, відносно ОСОБА_1 був складений протокол за порушення п.2.3.б. ПДР, тобто водій не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з т/з Hyundai Tucson, та за порушення п. 16.13. ПДР, тобто за порушення водієм нерейкового т/з правил при повороті ліворуч та розвороті. Окрім того, у ОСОБА_1 з`ясовували, чому він не завершив вже розпочатий маневр повороту ліворуч, однак точної відповіді не отримали, сказав, що намагався це зробити, однак не встиг, можливо злякався та розгубився. Відносно ОСОБА_2 був складений протокол за порушення п.2.3 б ПДР, так як водій не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до зіткнення з т/з Renault Megane, та за порушення п. 12.1 ПДР, тобто за перевищення швидкості, оскільки гальмівний шлях т/з ОСОБА_2 був 30,7 м, а відтак його швидкість була близько 90-100 км/год. Але на ОСОБА_2 не склали протокол за перевищення швидкості, бо доказів таких не мали на місце його швидкість не вимірювали турканом, камери стаціонарної там нема і то не населений пункт, тож про перевищення швидкості це припущення. Але вважає, що це ДТП виникло саме через порушення п.16.13.ПДР ОСОБА_1 , бо якби він не маневрував чи хоч завершив маневр повороту, то зіткнення б не настало, бо інший водій ОСОБА_2 рухався своєю смугою прямолінійно.

Суд відхиляє клопотання адвоката Шевчука В.М. щодо призначення експертизи і розцінює його як зловживання процесуальними правами сторони захисту з метою подальшого затягування вирішення справи з причин, вказаних нижче.

Матеріали справи надійшли до суду 27.09.2024, судові засідання відкладалися шість разів, і вже з 24.10.2024 роз`яснювалось про можливість подати суду висновок експерта ОСОБА_1 . Надавались можливість залучити адвоката, було змінено двох захисників, судові засідання сім разів відкладались і в тому числі тричі на тривалі проміжки часу, саме для того, щоб бажаючі учасники могли надати суду висновок експерта. Адвокат Шевчук В.М. вступив у справу більше місця тому, тож за цей час також уже можна було провести експертизу. Загалом, у ОСОБА_1 було до трьох місяців часу заявити письмове клопотання суду для призначення експертизи, а також протягом більше п`яти місяців (строк протягом якого справа перебуває у суді), була можливість провести таку експертизу у будь-якій приватній установі та надати її результати суду, як це робиться в багатьох інших подібних справах.

Також згідно Науково-методологічних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджені наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.1998 за № 705/3145 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (пп.2.1., 2.3 п.2) основним завданням транспортно-трасологічної експертизи є: визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування; визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів; розташування ТЗ відносно проїзної частини на момент контактування і тд. Вирішення цих завдань здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, пошкоджень транспортних засобів. Тому призначати експертизу доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об`єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано сліди. Для вирішення зазначених питань експерту надаються самі слідоутворювальні об`єкти (шини, деталі, що виступають, тощо) або експериментальні зліпки цих об`єктів (експериментальні відбитки шин на папері); предмети, на яких залишились сліди зазначених об`єктів, або зліпки (масштабні фотознімки) цих слідів… За п. 3.3. перелік даних на експертизу, всі об`єкти і інші обставини, що мають значення для експертизи, вказуються в документі про її призначення.

За ст. 251 КУпАП висновок експерта є доказом, але збирання цих доказів не покладається на суд. Коли ж суд призначає експертизу, то саме він зобов`язаний надати експерту необхідні матеріали, однак суд позбавлений можливості їх зібрати в цьому процесі для проведення дослідження за експертною спеціальністю 10.1, бо це не кримінальне провадження де здійснюються слідчі експерименти і огляди місця події, а за «тестом Енгеля» справа підпадає під цивільний аспект ст. 6 ЄКПЛ, бо санкція за ст. 124 КУпАП незначна і реальна відповідальність неможлива, адже строки минули, в подальшому ймовірний лише спір про відшкодування матеріальних збитків, тобто цивільний. І сторона захисту не надала суду жодних даних для проведення експертизи дослідження обставин і механізму ДТП, про яку клопочуть. Загальним же принципом цивільний правовідносин є змагальність.

І в цій справі суд неодноразово надавав саме ОСОБА_1 можливість реалізувати свої права за свій рахунок за бажанням. Однак, він так і не оплатив експертизу, з мотивацією, що не довіряє приватним судовим експертам, а захисник додає, що такі експерти діють не під присягою і експертиза має бути призначена судом, щоб бути доказом. Проте, така позиція сторони захисту не заслуговує на увагу і суперечить нижчезазначеному чинному законодавству.

За ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Згідно ст. 2 Закону судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження. А за ст. 3 Закону гарантією незалежності судового експерта та правильності його висновку, зокрема, є і кримінальна відповідальність судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Судовими експертами згідно із статтями 9, 10, 16 цього Закону можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів.

За п.1.4. вищезазначених рекомендацій і інструкцій під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи... Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта. Згідно п.1.8. в інших випадках (за відсутності процесуального документу) проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням (заявою) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

Отже, судові експерти, незалежно від того працюються вони в приватній чи державній установі, всі відповідають одним критеріям, що є умовою допуску до професії, всі вони мають відповідний освітній рівень та спеціальність, кваліфікацію судового експерта, в даному випадку за експертною спеціальністю 10.1. Абсолютно всі судові експерти в силу свого статусу «судовий експерт» діють під загрозою кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок експерта, що є елементом гарантії незалежності експерта згідно чинного законодавства: незалежно від того на чиє замовлення чи за чиїм дорученням здійснює експертне дослідження, він в будь-якому випадку зберігає незалежність і об`єктивність. І також висновок експерта може бути замовлений самостійно учасником процесу, який тоді і бере на себе відповідальність оплатити експертизу і надати для неї необхідні вихідні дані, предмети (автомобілі), маючи повний доступ до матеріалів судової справи в будь-який зручний час через систему «Електронний суд» чи внаслідок ознайомлення з матеріалами справи безпосередньо в суді. Висновок судового експерта є належним і допустимим доказом незалежно від того, який саме судовий експерт його виконав і на чиє замовлення. Отримання висновку експерта в цій справі було лише питанням бажання зацікавленої сторони, для чого суд надав більш ніж достатньо часу.

Також суд враховує, що державна експертна установа, яка проводить експертизи за спеціальністю 10.1 це Рівненський НДЕКЦ МВС України, є дуже перевантаженою, один з експертів цієї спеціальності мобілізований для виконання обов`язку військової служби заради захисту Вітчизни, а інший змушений виконувати експертизи у чисельних кримінальних провадження по всій Рівненській області, де лише під юрисдикцією Дубенського міськрайонного суду понад 700 км. доріг різного значення. Крім того, за ст. 273 КУпАП експерт призначається судом лише якщо виникає потреба в спеціальних знаннях, а витрати саме за його явку в судове засідання відшкодовуються з бюджету. Тож, в цій ситуації залучення експерта ляже тягарем на державний бюджет, що й так потерпає в умовах воєнного стану, витрати з правопорушника стягнути буде неможливо, бо строки вийшли, але головне, що в цій ситуації у суду немає потреби в спеціальних знаннях експерта, оскільки це ДТП в умовах очевидності.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів..., - тягне за собою адміністративну відповідальність.

За п.2.3.Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У п.12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 16.13 ПДР України перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Крім того, за п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема:

- дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- учасник дорожнього руху-особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному;

- маневрування (маневр) початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом;

- небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

- гальмовий шлях відстань, що проходить транспортний засіб під час екстреного гальмування з початку здійснення впливу на орган керування гальмовою системою (педаль, рукоятку) до місця його зупинки;

Дослідивши матеріали обох справ відносно водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заслухавши пояснення учасників і показання свідків, зроблено висновок, що винен за ст. 124 КУпАП саме водій ОСОБА_1 , що підтверджується сукупністю наданих суду доказів.

В цій справі висловлено дві версії розвитку подій, внаслідок яких сталась дорожньо-транспортна пригода:

1) версія водія РЕНО МЕГАН ОСОБА_2 , згідно якої він рухався в своїй смузі прямо з дозволеною в тому місці швидкістю, а водій ХЮНДАЙ ТЮКСОН ОСОБА_1 почав виконувати маневр повороту ліворуч, тому вжив екстрене гальмування, та інший водій зупинився в межах його смуги руху, внаслідок чого сталось зіткнення;

2) версія водія ХЮНДАЙ ТЮКСОН ОСОБА_1 , що він пересвідчився у безпечності маневру і став виконувати поворот ліворуч, але на зустріч з перевищенням дозволеної швидкості руху рухався РЕНО МЕГАН під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого сталось зіткнення.

Однак, версія водія ОСОБА_1 технічно неспроможна і не пояснює, чому ж тоді настало ДТП, якщо поворот невеликий ширина всіє дороги, тобто обох смуг становить 4,6 м, а гальмовий шлях іншого автомобіля складає 30.7 м. згідно схеми ДТП, підписаної без зауважень обома водіями.

В цій ситуації транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 став небезпекою для руху транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 в розумінні п.1.10 ПДР України. І саме водій ОСОБА_2 адекватно відреагував на ситуацію, бо почав гальмувати, тобто негайно зменшив швидкість, як того і вимагалось та про що свідчить гальмовий шлях. Також водій ОСОБА_2 згідно п. 1.4., 16.13 ПДР України мав право розраховувати, що інший водій не виконуватиме маневр повороту ліворуч в той час, як він рухається йому на зустріч. Водій ОСОБА_1 повинен був пропустити автомобіль під керуванням ОСОБА_2 і лише після того виконувати маневр повороту ліворуч, але він обрав маневрувати всупереч вимогам п.16.13 ПДР України, створивши аварійну ситуацію на дорозі. І ще й не вжив заходів для уникнення ДТП. Водій ОСОБА_1 міг закінчити маневр повороту ліворуч, для чого треба було проїхати пару метрів, але він просто зупинив транспортний засіб в смузі руху іншого транспортного засобу.

Також не заслуговують на увагу заперечення водія ОСОБА_1 , що водій ОСОБА_2 перевищив дозволену в тому місці швидкість, бо водія ОСОБА_2 не притягали до відповідальності за перевищення дозволеної швидкості, доказів такого перевищення швидкості немає, відеозаписами з місця події та показаннями свідка спростовано позицію, що це населений пункт. Та і в самих протоколах на обох водіїв, зокрема і в протоколі відносно ОСОБА_1 серії ЕПР1 №133277 місце ДТП вказано не за адресою населеного пункту (вулиця, будинок ітд), а з прив`язкою до кілометражу дороги, що свідчить про місце події поза населеним пунктом. Крім того, це ж підтверджується і схемою місця ДТП із зазначенням координат місця ДТП та відповідними даними гул карти за цими координатами. Також навіть в протоколі відносно ОСОБА_2 йому в провину ставилось порушення п.12.1 ПДР України, що він не вибрав безпечної швидкості руху саме в межах дозволеної швидкості, тому позиція ОСОБА_1 про перевищення дозволеної швидкості іншим водієм спростована навіть протоколом відносно ОСОБА_2 серії ЕПР1 №133252. Крім того, ямковість в тій частині дороги, що підтверджується і фото, не дозволяє розвинути надмірну швидкість. А шини в автомобілі ОСОБА_2 пошкоджені не були. Загалом, кожен з водіїв називав швидкістю руху транспортного засобу самостійно від 70 км до 100 км на годину, проте для правильного вирішення з технічної точки зору це значення немає. Адже швидкість руху РЕНО МЕГАН на технічну спроможність механізму ДТП, - не впливала, за обох умов: і дотримання швидкісного режиму, і його перевищення водієм, ДТП все одно настало б, бо інший водій почав маневр, а потім зупинив свій транспортний засіб на зустрічній смузі руху. При цьому, водій РЕНО МЕГАН не міг передбачити, що інший водій цей маневр повороту ліворуч в принципі розпочне.

Також суд звертає увагу на зміну позиції ОСОБА_1 : в письмових поясненнях він вказував, що вже закінчував маневр повороту, коли почув писк і раптово настало ДТП та його відкинуло на зустрічну смугу; в судовому процесі теж спочатку пояснював, що під час виконання маневру повороту відбулось ДТП, але на питання, чому ж тоді поки інший автомобіль гальмував аж 30 метрів, то він не зміг проїхати вперед 2 метри, щоб відбувся роз`їзд транспортних засобів і не настало ДТП, зізнався, що злякався і тому зупинився. Першопочаткові пояснення водія ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи, існування яких не залежать від волі обох водіїв: це слідові інформація і пошкодження транспортних засобів. Отже, гальмовий шлях на місці події свідчить, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 рухався прямолінійно в своїй смузі руху, пошкодження транспортних засобів свідчать, що він вдарив інший автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 в передню частину автомобіля справа (пошкоджені, зокрема, передня дверка справа, праве переднє крило, правий бампер). Видимість не була обмежена, дорога проглядається орієнтовно на 150 м. вперед, було сухо і ясно.

Тож, коли водій ОСОБА_2 екстрено гальмував, водій ОСОБА_1 просто стояв. Він закляк, але це не значить, що вину за ДТП можна перекласти на іншого водія. В цій ситуації якби водій ОСОБА_1 не прийняв рішення маневрувати чи переривати маневр, то інший водій ОСОБА_2 просто проїхав по своїй смузі руху прямо, незалежно від швидкості руху в межах дозволеної і ДТП фізично би не відбулось. Саме порушення водієм ОСОБА_1 ПДР спричинило ДТП.

Враховуючи все вищезазначене, запропонований захистом механізм ДТП є фізично неможливим, версія про зіткнення транспортних засобів внаслідок перевищення дозволеної швидкості руху водієм ОСОБА_2 спростована дослідженими доказами. Позиція водія ОСОБА_1 оцінюється судом критично як намагання уникнути відповідальності.

Саме водій ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись рівнозначною дорогою при маневрі повороту ліворуч не надав переваги в русі іншому транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.2.3 б, п. 16.13 ПДР України. І саме порушення водієм ОСОБА_1 п.2.3 б, п. 16.13 ПДР України ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки сторони наполягали вирішити питання наявності чи відсутності вини, то суд констатує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП доведена. Підстав для закриття провадження в справі згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення немає. Проте, ОСОБА_1 не може бути підданий адміністративному стягненню, оскільки на час розгляду справи в суді закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 124, 247 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Повний текст постанови складено 31.03.2025, в зв`язку з зайнятістю як головуючої судді 28.03.2025 під час розгляду справи №559/864/25 про обвинувачення трьох осіб за ч.2,3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1, 2 ст.204, ч.1 ст.209 КК України.

Суддя: О.Ю. Жуковська