Справа №478/306/25 пров. №3/478/115/2025
П о с т а н о в а
І м е н е м У к р а ї н и
31 березня 2025 року. Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевський О.О., за участі секретаря судового засідання Григоренко Н.О., особи, відносно якої складено адміністративні матеріали ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща. Казанка адміністративні матеріали складені відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебувають адміністративні матеріали, які надійшли 26 березня 2025 року від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 173-2 КУпАП.
Згідно з протоком про адміністративне правопорушення, серії ВАД №983838 від 21.03.2025 року вбачається, що 21.03.2025 року о 13 год 00 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою на адресу своєї сестри ОСОБА_2 , в результаті чого вчинила домашнє насильство психологічного характеру,чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю заперечила обставини викладені в складеному відносно неї протоколі про адміністративне правопорушення та пояснила суду, що вона спільно із сестрою ОСОБА_2 проживають в одному будинку, розділеному між їх родинами. 21 березня 2025 року між нею та її сестрою виникла конфліктна ситуація через обробіток ОСОБА_2 частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 .
Внаслідок виниклої сварки, ОСОБА_2 викликала поліцію, посадовою особою якої було складено протокол відносно ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, в протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується в діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, стосовно якої вони були спричинені.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 ст.1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу наведених норм права вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки.
Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання психологічної шкоди здоров`ю.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї (в даному випадку родички).
Суддя зазначає, що для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність, спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини, значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.
Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.
Самі по собі конфліктні стосунки між особами, що проживають спільно та висловлювання нецензурною лайкою не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тільки в тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.
Досліджені суддею протокол про адміністративне правопорушення та матеріали адміністративної справи, які складаються з письмової заяви та письмових пояснень потерпілої не вказують на обставини вчинення домашнього насильства, позаяк не вказують на умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру з боку її сестри - ОСОБА_1 . Надані пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні зводяться до раптових словесних образ в результаті раптового конфлікту (побутового спору), що на переконання судді є свідченням виникнення конфліктної ситуації між сестрами, яка не була умисно спрямована з боку ОСОБА_1 на обмеження волевиявлення потерпілої, виникнення у неї побоювань за власну безпеку, не здатність захистити себе та не спричинила шкоду потерпілій психологічного характеру.
Будь-яких інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , суддя дійшов висновку про недоведеність, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме наслідків, як обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, за результатами судового розгляду, заслуховування пояснень ОСОБА_1 та дослідження матеріалів адміністративної справи, тлумачення наведених вище норм законодавства, суддя приходить до наступного висновку.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.
Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Керуючись п.1 ст.247, ст.9, 173-2, 245, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя О.О. Томашевський