Справа № 675/258/25
Провадження № 3/675/144/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання Хом`як І. Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , не працюючу, рнокпп НОМЕР_1 ,

за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

13 лютого 2025 року близько 08 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: умисно вдарила її ременем по лівій руці, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що її донька зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, спілкується з особами з антисоціальною спрямованістю, внаслідок чого між нею та ОСОБА_2 часто виникають сварки. Донька періодично висловлюється на її адресу нецензурними словами. Вранці 13 лютого 2025 року потерпіла прийшла додому у стані сп`яніння, а тому ОСОБА_1 зробила їй зауваження та вказала, щоб та влаштувалася на роботу. У відповідь ОСОБА_2 почала обзивати її нецензурними словами. ОСОБА_1 взяла до рук ремінь та сказала, що зараз поб`є доньку. Потерпіла підняла стілець та закрилася ним, а тому удар ременем припав на стілець. У подальшому ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які склали щодо ОСОБА_1 протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 також пояснила, що дійсно разом із своєю матір`ю забрала у доньки гаманець із грошовими коштами в сумі 1700 грн, щоб та їх не витратила на алкогольні напої. Наголосила на тому, що ОСОБА_2 не слухається її та не реагує на зауваження, слухає музику в наушниках, виявляє бажання зробити собі пірсинг та татуювання, що не подобається їй як матері. Коли потерпіла перебуває у стані сп`яніння, ОСОБА_1 не відпускає її з квартири, оскільки побоюється зі її життя та здоров`я.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, її вина знайшла своє підтвердження у досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, це лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Слід вказати, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Важливими елементами складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є саме вчинення насильства у будь-якій формі його прояву та наслідки його застосування, які виражаються у заподіянні шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 275300 від 13 лютого 2025 року, відповідно до якого 13 лютого 2025 року близько 08 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: умисно вдарила її ременем по лівій руці, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки серед іншого в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації», протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

Зазначені в цьому протоколі обставини підтверджуються іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до рапорту інспектора-чергового СРПП Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Максимчука О. В. від 13 лютого 2025 року до відділу надійшла заява ОСОБА_2 відносно того, що її матір вчиняє фізичне насильство, забрала її грошові кошти в сумі 3000 грн і ключі від квартири та виганяє із житлового приміщення.

Письмовими поясненнями ОСОБА_2 та поясненнями потерпілої, наданими у судовому засіданні, відповідно до яких вранці 13 лютого 2025 року ОСОБА_2 прийшла до місця свого проживання, де її матір ОСОБА_1 почала обзивати потерпілу та вдарила її ременем по лівій руці, внаслідок чого вона відчула фізичний біль і змушена була закритися від наступних ударів стільцем. Раніше ОСОБА_1 била її цим же ременем. ОСОБА_2 залишила вказане житлове приміщення, а коли прийшла до свого хлопця, то помітила, що з її сумочки зникли ключі та гаманець із грошовими коштами в розмірі 3000 грн. У подальшому вона викликала працівників поліції, які склали щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Після приїзду поліцейських мати повернула їй грошові кошти в сумі 1700 грн.

Потерпіла також пояснила, що у неї з матір`ю часто виникають сварки, ОСОБА_1 постійно не відпускає її з квартири, обзиває нецензурними словами, погрожує їй, забирає її речі. На думку матері, потерпіла зловживає спиртними напоями і наркотичними засобами, однак це не відповідає дійсності.

Будь-які дані, які б спростовували показання потерпілої, свідчили, що вона має намір обмовити ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що вона не вчиняла жодного фізичного насилля щодо своєї доньки, а удар ременем нанесла по стільцю, оскільки вказані доводи спростовуються показами потерпілої ОСОБА_2 , які були надані нею особисто в суді, а також її письмовими поясненнями від 13 лютого 2025 року, які є послідовними та узгоджуються між собою.

Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала, що в ході сварки в виховних цілях взяла до рук ремінь та сказала, що поб`є доньку, однак її удар припав на стілець.

Доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу того, що донька зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, спілкується із особами із антисоціальною спрямованістю, обзиває її нецензурними словами, внаслідок чого між ними виникають сварки, суддя не приймає до уваги, оскільки дані обставини жодними доказами не підтверджені.

Свої протиправні дії щодо доньки ОСОБА_1 виправдовує перевагою у досвіді, виховними потребами, нездатністю ОСОБА_2 самостійно подбати про себе.

На переконання судді, адекватні заходи впливу з виховною метою у межах виконання обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини дійсно не можуть бути розцінені як вчинення насильства.

Однак слід зауважити, що потерпіла в даній справі є повнолітньою, дієздатною особою, а тому згідно з чинним законодавством України здатна самостійно нести відповідальність за свої вчинки.

Таким чином, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, перевіривши письмові матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Обставин, що згідно з ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушниці, не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушниці, яка ніде не працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що на ОСОБА_1 потрібно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 173-2 ч. 1, 221, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: В. І. Столковський