Провадження № 33/801/352/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. ст. 483 МК України,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 % вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме 10 840 785,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 100% вартості експортованого товару (загальною вагою 82 975,5 кг) в розмірі 10 840 785,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн.

21 березня 2025 року засобами поштового подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову суду, у якій вона просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Підставою для поновлення такого строку зазначено те, що розгляд справи відбувся без її участі, а копію матеріалів справи та оскаржуваної постанови вона отримала 13 березня 2025 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. При цьому звертає увагу, що нею неодноразово надсилались на електронну адресу суду повідомлення про відсутність можливості особисто брати участь у судових засіданнях по справі, а також про неможливість залучення адвоката у зв`язку зі скрутним матеріальним станом. Зазначила, що її звернення від 25 січня 2025 року, 04 лютого 2025 року та 10 лютого 2025 року, з прохання повідомити про результати розгляду справи, судом першої інстанції були проігноровані.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За змістом цієї статті строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення починає обраховуватися з дня винесення такої постанови.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову суд першої інстанції виніс 16 січня 2025 року (а. с. 65-68).

Апеляційну скаргу на постанову суду ОСОБА_1 подала до суду 21 березня 2025 року (через 64 днів з дня винесення судом оскаржуваної постанови), тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку.

При цьому, справа про адміністративне правопорушення 01 листопада 2024 року вперше була призначена до розгляду на 14 листопада 2024 року о 10:30 год (а. с. 49).

Згідно листів надісланих ОСОБА_1 без використання КЕП з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2, про призначене судове засідання правопорушниця була повідомлена через ЕС «Дія»(а. с. 51-52).

Вінницький міський суд Вінницької області 14 листопада 2024 року надав ОСОБА_1 лист-відповідь з роз`ясненням щодо загальних вимог до складання офіційних документів з використанням електронного цифрового підпису. Суд першої інстанції повідомив ОСОБА_1 , що її електронні листи не підлягають розгляду, оскільки судом можуть бути прийняті до уваги електронні листи, подані з дотриманням вимог законодавства (а. с. 54).

У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, а повістки ОСОБА_1 надсилались за її місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та повертались до суду першої інстанції із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 57, 62, 63, 64).

Практика Верховного Суду, щодо повернення поштової кореспонденції із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» є сталою та свідчить про те, що часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2024 року у справі № 990/69/24; постанови Верховного Суду від 24 березня 2025 року у справі № 706/208/15-ц, від 28 лютого 2025 року № 615/2/22, тощо).

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у справі Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021, відповідно до якої зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомлення з рухом провадження у справі.

Проте, ОСОБА_1 не виявила бажання належним чином користуватися своїми процесуальними правами та не брала участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, навіть за умови неодноразового відкладення справи та отримання повідомлень через додаток «Дія» про час і місце її розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила ту саму адресу, на яку суд першої інстанції неодноразово надсилав їй кореспонденцію: вул. Льва Толстого, 7, м. Одеса. Вона також вказала електронну пошту, з якої раніше надсилала листи до суду першої інстанції (ІНФОРМАЦІЯ_2), і на яку Вінницький міський суд Вінницької області надав їй роз`яснення листом від 14 листопада 2024 року (а. с. 75).

Більше того, у конверті, яким було надіслано апеляційну скаргу, відправником також вказано адресу: вул. Льва Толстого, 7, м. Одеса (а. с. 86). Проте, жодного листа від суду першої інстанції за цією адресою ОСОБА_1 не отримала.

Така процесуальна поведінка свідчить про умисне затягування розгляду справи та свідоме маніпулювання твердженнями про нібито невиконання судом першої інстанції свого процесуального обов`язку щодо надсилання кореспонденції.

За таких обставин посилання ОСОБА_1 на надіслані нею повідомлення від 25 січня, 4 лютого та 10 лютого 2025 року з проханням повідомити про результати розгляду справи суд оцінює критично. Це зумовлено тим, що ОСОБА_1 жодним чином не врахувала вимоги до процесуальних документів, викладені в листі Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року, та не подала жодного належним чином оформленого процесуального документа у встановленому законом порядку.

При цьому ОСОБА_1 мала реальну можливість ознайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді та брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, що не вимагало її особистої присутності у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області. Мала можливість укласти угоду із захисником - адвокатом, до розгляду справи у суді першої інстанції, що вона зробила після ухвалення 16 січня 2025 року постанови судом першої інстанції, уклавши 07 березня 2025 року угоду із адвокатом Ібадовим Е. Т. огли (а. с. 73, зворот).

Отже, розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 у контексті обставин цієї справи не є достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

За правилами частини 2 статті 297 та частини 1 статті 289 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що копію матеріалів справи та оскаржуваної постанови вона отримала 13 березня 2025 року не заслуговує на увагу, оскільки початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції законодавець пов`язує з моментом її винесення, а не одержання копії постанови. Тобто строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року закінчився 26 січня 2025 року - у неділю, вихідний день, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції було 27 січня 2025 року.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 мала реальну можливість оскаржити постанову суду першої інстанції у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП, оскільки доказів на спростування цього нею надано не було. Втім, вона не виявила бажання скористатися своїми процесуальними правами у розумний строк.

За наведених обставин, наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні такого строку та на підставі ч. 2 ст. 294 КУпАП повернути їй апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська