Справа № 214/3837/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., за участю: секретарів судових засідань Пугача Р.С., Попкової Ю.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кузьменко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має громадянство Україна, вищу освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2024 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №638455 від 17 квітня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 17 квітня 2024 року о 08.07 год. водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Володимира Великого, біля електроопори 83, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, почервоніле обличчя, підвищена жвавість. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.5 ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки має інвалідність, пов`язану із зором. Після його зупинки працівниками патрульної поліції 17.04.2024, він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння на місці, однак такого запропонованому не було, одразу працівниками патрульної поліції було пред`явлено претензію перебування в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, одразу він не зрозумів, у стані саме якого сп`яніння: алкогольного або наркотичного. При цьому одразу повідомив, що алкоголь не вживав. Він повідомив, що поспішає на роботу на будівництво, оскільки від нього залежить його організація, однак не враховуючи ці обставини, працівники поліції поцікавились, чи притягувався він раніше до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проти чого він не заперечував, пояснивши, що справа перебуває на розгляді в суді, після цього одразу було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Вважає таке відношення упередженим, підтримавши клопотання захисника про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, враховуючи відсутність підстав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Він не перебуває на обліку в ПНД та не вживає наркотичні речовини.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко А.В. в судовому засіданні пояснив, що після зупинки її підзахисного працівниками поліції, останні одразу упереджено висловили претензію про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, враховуючи стан його здоров`я та з`ясування обставин попереднього складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як наслідок запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, захисник вказала, що працівниками поліції не було встановлено чітких ознак сп`яніння, а зазначені в протоколі ознаки переписані з Інструкції, оскільки такі ознаки очевидно були відсутні. Почервоніле обличчя її підзахисного є його природнім станом. Просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, враховуючи відсутність підстав, очевидних ознак наркотичного сп`яніння, що викликає сумніви у наявності підстав для пред`явлення вимоги на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, подавши до суду відповідне письмове клопотання.

В подальшому ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кузьменко А.В. в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кузьменко А.В., з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, оскільки їх участь у судовому засіданні при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, враховуючи подані останніми заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, врахувавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення перебування особи, яка керує транспортним засобом, у стані сп`яніння, що встановлено за результатами проходження огляду у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського, за умови очевидної наявності ознак сп`яніння. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, склад правопорушення за ст.130 КУпАП передбачає наявність спеціального суб`єкта водія.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Згідно зі ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №638455 від 17 квітня 2024 року слідує, що водію ОСОБА_1 інкримінується керування 17 квітня 2024 року о 08.07 год. транспортним засобом марки Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , по вул. Володимира Великого, біля електроопори 83, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, почервоніле обличчя, підвищена жвавість. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.5 ПДР України.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 17 квітня 2024 року о 08.07 год. зафіксований на фрагменті відеозапису на диску DVD-R та не заперечувався останнім в ході судового розгляду справи.

Оглядом фрагменту відеозапису під назвою clip-0 встановлено, що причиною зупинки є пошкоджена фара, що не заперечується ОСОБА_1 , а також підозріле керування останнім транспортним засобом, що не підтверджується оглянутим судом відеозаписом.

При цьому, на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції одразу просить показати вміст багажнику транспортного засобу, який оглядає в присутності ОСОБА_1 , одразу намагаючись встановити наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, констатуючи, що відносно останнього раніше був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП про перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Дійсно ОСОБА_1 був підтверджений вказаний факт, а також повідомлено працівникам поліції, що справа перебуває в суді, станом на зараз він не вживав алкоголь, а також, не вживає наркотичні засоби. Не зважаючи на це, працівник поліції почав проводити візуальний огляд ОСОБА_1 , в тому числі за допомогою ліхтаря світити в око, не зважаючи на повідомлення останнього про очевидні вади зору, а саме: наявність зору на одне око, та наявністю інвалідності з цих підстав, що інспектором патрульної поліції було проігноровано та в подальшому оголошено, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, почервоніле обличчя, підвищена жвавість та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився, пояснюючи необхідністю прибуття вчасно на місце роботи, оскільки тільки він має ключі від об`єкта, а тому він не може затримуватись.

Зазначені підстави були розцінені працівниками патрульної поліції як підстави для складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Проводячи аналіз подій, зафіксованих на відеозаписі, та позиції сторони захисту про явне упереджене ставлення до ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що позиція сторони захисту є обґрунтованою та не виключає такого факту, як не дотримання працівниками поліції вимог Закону та інших нормативно-правових актів, що вказує на наявність обґрунтованих сумнівів наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, як підстав для пред`явлення вимог останньому пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Такі дії, на погляд суду, свідчать про наявність ознак провокації та зацікавленість у складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст.31, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції використовують спеціальні технічні засоби фото- і відеотехніку з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ № 1026 від 18.12.2018, передбачено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису є очевидним факт, що після зупинки транспортного засобу марки Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Володимира Великого, біля електроопори 83, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, під керуванням ОСОБА_1 , останній протягом усього спілкування із працівниками поліції, поводить себе спокійно, координація рухів та мови у нього не порушені, має цілком природній вигляд та колір обличчя, відповідає на усі запитання поліцейських чітко та логічно, повідомивши, що має вади зору та пов`язаний з цим незадовільний стан здоров`я, повноцінно бачить лише на одне око.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням по зору безстроково, що підтверджується наданими документами (а.с. 25-26).

Отже, дійсна наявність зазначених працівником поліції в протоколі та інших доданих до нього письмових документах ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: звужені зіниці очей, почервоніле обличчя, підвищена жвавість, викликають сумнів в їх достовірності та правдивості, як наслідок, поза розумним сумнівом свідчить про подальшу безпідставну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що відеозапис не підтверджує явно наявність у ОСОБА_1 вказаних в протоколі всіх ознак наркотичного сп`яніння.

Всі інші надані суду письмові докази, додані до протоколу, суд оцінює критично, як такі що не спростовують зроблених ним висновків.

Таким чином, дії працівників поліції судом розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння була лише приводом для отримання відмови ОСОБА_1 для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а його поведінка пояснюється протиправними діями працівників поліції щодо нього. У зв`язку з чим, такі дії працівників поліції із штучного ініціювання провадження та провокації на формальне вчинення правопорушення призвели до несправедливості провадження в цілому, оскільки правопорушення не було б вчинене без їх активної участі у ньому.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reportsof Judgmentsand Decisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення поза розумним сумнівом (рішення ЄСПЛ Авшар проти Туреччини). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини, докази у справі, суд встановив, що матеріали справи поза розумним сумнівом не доводять наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, що свідчить про відсутність правової підстави для вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку в медичному закладі, як наслідок відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 245, 247 ч.1 п.1, 252, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко