Справа № 454/3695/24 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В.
Провадження № 33/811/70/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 листопада 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ФРН,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та на ньогонакладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 05.10.2024, о 18.30 год., в міжнародному пункті пропуску «Угринів», територія Сокальської об`єднаної громади Червоноградського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина та під час проведення співбесіди було встановлено, що даний громадянин є громадянином України, що підтверджується витягом з ДМСУ, який відповідно до Закону України «Про громадянство України» у правовідносинах з Україною визнається лише громадянином України, чим здійснив спробу незаконного перетину державного кордону.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи проводився у його відсутності, а про наявність постанови йому стало відомо з ЄДРСР, у якому вказана постанова була опублікована лише 03.12.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що він етнічний німець виїхав на постійне місце проживання у ФРН у 1995 році та у 1996 році він отримав громадянство ФРН.

Окрім цього зазначає, що у 1995 році він був знятий з реєстрації в Україні та з цього часу тут не проживає.

Вказує, що у постанові не зазначено, який саме недостовірний документ він подав, адже перетинаючи кордон він надав міжнародний паспорт громадянина ФРН.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Від захисника Черніки П.М. на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з приписами статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Апеляційним судом встановлено, що, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 240721 (а.с. 1), 05.10.2024 в міжнародному пункті пропуску «Угринів» під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під час проведення співбесіди було встановлено, що даний громадянин є громадянином України, що підтверджується витягом з ДМСУ.

Згідно з рапортом заступника начальника відділу начальника 2-го відіпс впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОКПП Київ від 05.10.2024 ОСОБА_4 (а. 2) та рапортом інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 групи відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » тип «Б» ОСОБА_5 05.10.2024 (а.с. 3), близько 18год. 30 хв. 05.10.2024 на виїзд з України в пункт пропуску «Угрнів-Долгобичув» прибула особа, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 02.05.2022, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . у процесі перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання бази даних «ГАРТ-1/П» (БД 11, порушення терміну реєстрації). Під час проведення перевірочних заходів спільно з представником ПОРВ було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України, що підтверджує витяг з БД ДМСУ Форма 1, яка відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Додатково було встановлено, що відповідно до бази даних «Ризик» ОСОБА_1 перетинав державний кордон України з Республіки Польща в Україну по паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 18.03.2019, термін дії до 18.03.2029.

З наявної у матеріалах справи особової картки, наданої Державною міграційною службою України (а.с. 4), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк, Україна, 18 березня 2019 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , орган видачі: Любомильський відділ Управління ДМСУ у Волинській області.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги статей 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки під час здійснення прикордонного контролю на виїзд з України, громадянин України ОСОБА_1 пред`явив паспорт громадянина ФРН.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є громадянином ФРН, а наданий ним органу митного контролю паспорт не є недійсним та не містить ознак підробки, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на в`їзд в Україну (паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 при виїзді з України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів. Водночас, виявлення документа, що має ознаки підробки, могло б мати для особи наслідки кримінально-правового характеру, оскільки такі дії підлягають кваліфікації за статями Кримінального кодексу України.

За таких обставин,суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за перетин державного кордону України, громадянином України, за паспортними документами іншої країни. Вказані висновки судді відповідають зібраним у справі доказам, яким суддею надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 18 листопада 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА