Справа № 454/2217/24 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/236/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 07 січня 2025 року,

встановив:

постановою Сокальського районного суду Львівської області від 07 січня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 34000 (тридцять чотири тисячі)грн. 00коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та без вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605 (шістсот п`ять)грн. 60коп. судового збору.

Відповідно до постанови, 09.06.2024 року о 00.50год. в смт Жвирка по вул.Б. Хмельницького, Шептицького району, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродня блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Сокальського районного суду Львівської області від 07 січня 2025 року щодо нього та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КупАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 28 січня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи.

В обґрунтування апеляційних вимог наголошує, що оскаржувана постанова винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не взяв зауваження щодо протоколу, який складено без присутності апелянта, що є грубим порушенням Конституційних норм. Ніхто права не роз`яснював, є істотні часові розбіжності між протоколом та відеозаписом події. Автомобіль, на якому зупинили апелянта зареєстрований на ОСОБА_2 , хоча поліцейські невірно вказали, що даний автомобіль належить апелянту. Стверджує, що окрім рапорту поліцейського докази складання протоколу відсутні. Склад, зазначений у протоколі не відповідає диспозиції статті 130 КупАП. Підпис апелянта у протоколі відсутній.

ОСОБА_2 прибув у судове засідання, яка мало місце 05 березня 2024 року та подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи через відсутність адвоката, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 02 квітня 2025 року.

В судове засідання 02 квітня 2025 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 11 березня 2025 року судова повістка сформована електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Матеріалами справи доводиться поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, отже такий строк необхідно поновити.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом серії ААД №751638 від 09 червня 2024 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП та яким підтверджуються час і обставини вчинення адміністративного правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; іншими матеріалами справи у їх сукупності взаємозв`язку.

Судом апеляційної інстанції не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Також, апеляційним судом було перевірено інші доводи апеляційної скарги, щодо дій інспектора Мошко Х.Г. у тому числі, та встановлено що такі доводи в цілому повторюють пояснення ОСОБА_2 , які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 07 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 с.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ