Провадження № 33/824/1297/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

За участі секретаря судового засідання Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 рокуу адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2024 року о 21 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 13, керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 26 жовтня 2024 року о 21 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 , за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 13, керуючи автомобілем «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_2 , не надав дорогу для завершення руху через перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із вказаною постановою захисник ОСОБА_2 - адвокат Жолонко О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Також не погодившись із постановою захисник ОСОБА_1 - адвокат Левицький А.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що захисником, завчасно, 18 листопада 2024 року було подано клопотання про долучення доказів через підсистему Електронний суд, де на відео зафіксовано правопорушення водія ОСОБА_1 та на фото наслідки ДТП.

Вказує, що під час судового засідання, судом першої інстанції, не надано право висловити свої правові позиції учасникам справи, а лише було запитано відношення щодо вини у інкримінованому правопорушенні.

Таким чином, вважає, що судом першої інстанції, не було надано оцінки зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що містяться у справі та не мотивовано відхилення або врахування кожного доказу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що ДТП сталася 26.10.2024 року у м. Києві, на Подолі, на перехресті вулиць Нижній і Верхній Вал та вулиці Житньоторзької.

Вказує, що автомобіль Ford під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Нижній Вал, на зелений сигнал світлофора він виїхав на перехрестя, повертаючи ліворуч, в напрямку вул. Житньоторзької і, завершуючи маневр - пересікаючи вул. Верхній Вал, зіткнувся із автомобілем Infiniti під керуванням ОСОБА_2 , у результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 не погоджується із протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього, та вважає, що він не порушував правил дорожнього руху, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається також на те, що в момент, коли авто ОСОБА_1 почав рух з метою проїхати перехрестя для нього горів зелений сигнал світлофора. Коли авто Ford пересікав перехрестя на вул. Верхній Вал загорівся жовтий сигнал світлофора для автомобіля Infiniti під керуванням ОСОБА_2 .

Вказує, що безпосередньо на самому перехресті відсутній світлофор, дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) та дорожній знак 5.69. За таких обставин ОСОБА_1 на підставі п.16.8 зобов`язаний був продовжити рух незалежно від сигналів світлофора на виїзді, тобто незалежно від сигналу світлофора на вул. Нижній Вал, по якій рухався ОСОБА_2 .

Щодо водія автомобіля Infiniti, зауважує, що авто в момент, коли ОСОБА_1 уже виїхав на перехрестя, тільки під`їжджав до перехрестя. Побачивши мигаючий сигнал червоного світлофора, а потім жовтий і зелений здалеку, ОСОБА_2 збільшуючи швидкість руху, змінив смугу руху і виїхав на перехрестя, де відбулось зіткнення.

За таких обставин, в момент коли автомобіль Infiniti виїхав на перехрестя, там уже перебував автомобіль Ford, який завершував проїзд цього перехрестя, пересікаючи вул. Верхній Вал.

Вказує, що водій автомобіля Infiniti, виїжджаючи на перехрестя, зобов`язаний був дати дорогу автомобілю Ford, який в цей момент пересікав вул. Верхній Вал, завершуючи рух через перехрестя. Однак, ОСОБА_2 не виконав вимог п.16.5 Правил, що і стало причиною ДТП.

Також зауважує, що швидкість руху автомобіля Ford була нижчою на 50 км на годину, тобто нижче максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті.

Зазначає, що ОСОБА_1 виконав вимоги п. 12.3 Правил, зокрема екстрено загальмував, в той час як ОСОБА_2 не загальмував, чим порушив цей пункт і що стало також причиною ДТП.

За таких обставин, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення Правил, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Жолонко О.В. та сам ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечували, просили залишити його апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечував, просив залишити його апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя районного суду обґрунтувала своє рішення тим, що їх вина повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями. Разом з тим, в судовому засіданні, не заслухала їх пояснення та не з`ясувала обставини, з яких особи, що притягаються до адміністративної відповідальності не визнавали свою вину.

Більш того, у постанові суду не наведено будь - які належні обгрунтування стосовно порушення, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, які ставились їм у провину.

Відповідні доводи апеляційних скарг знайшли часткове підтвердження за наслідком апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

При цьому, розглядаючи протоколи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159779 від 26.10.2024 року о 21 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 13, керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 159764 від 26.10.2024 року о 21 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 , за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 13, керуючи автомобілем «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_2 , не надав дорогу для завершення руху через перехрестя та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно долучених до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень водія ОСОБА_1 вбачається, що він керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Нижній Вал 13 зі сторони вул. Житньоторзька в сторону вул. Житньоторзький пересікаючи перехрестя звернув увагу праворуч, бачив, що автомобілі стояли на світлофорі, він продовжив рух в напрямку вул. Житньоторзька, при перетині перехрестя автомобіль «Infiniti», як він зрозумів, рухався по вул. Нижній Вал на швидкості з крайньої лівої полоси перестроївся в крайню праву та на швидкості хотів перетнути перехрестя та не надав перевагу в русі, що спричинило дану транспортну пригоду. Коли він замітив даний автомобіль, натиснув гальма, але було вже пізно, що призвело до ДТП.

Згідно долучених до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що він керуючи автомобілем «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Нижній Вал зі сторони вул. Нижній вал в сторону вул. Глибочицька проїхав на зелений сигнал світлофору та отримав удар від іншого автомобіля в ліву сторону свого авто.

Пунктом 12.1. ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 16.5 ПДР України передбачено, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР, визначено значення термінів, що наведені у цих правилах, зокрема термін «перехрестя» має наступне значення - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Дотримання пункту 16.5 ПДР України є необхідним для надання можливості звільнення перехрестя від автомобілів, які заїхали на перехрестя на сигнал світлофора, що дозволяв йому рух.

Як свідчать наявні у матеріалах справи докази, зокрема схема місця ДТП та відеозаписи, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford», рухався по вулиці Верхній Вал та повернув ліворуч на вулицю Житньоторзьку завершивши відповідне регульоване перехрестя та під`їхав до наступного перехрестя, що утворюється вулицями Житньоторзькою з вулицею Нижній Вал. Отже, водій ОСОБА_1 завершив рух першим перехрестям, на яке він виїхав на зелене світло світлофора. Схема та відео свідчать, що перед виїздом не друге перехрестя, що утворюється Житньоторзькою вулицею з вулицею Нижній Вал, світлофор був відсутній. Також на відеозаписах видно, що на вулиці Житньоторзькій на проміжку між вулицями Нижній Вал та Верхній Вал було достатньо місця для того, щоб зупинитися і переконатися у безпечності виїзду на нове (друге) перехрестя. Як слідує з відеозапису, водій ОСОБА_1 не зупинявся та продовжив рух новим перехрестям, на яке виїхав водій ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Infiniti».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності у нього обов`язку виконання правил п. 16.8 ПДР не можна визнати обґрунтованими та доведеними.

Так, відповідно до наведеного положення п. 16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Як уже було встановлено, ОСОБА_1 виїхав на перехрестя та завершив його виїхавши на вулицю Житньоторзьку. Перед перехрестям на вулицю Верхній Вал світлофор відсутній.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази спростовують фабулу протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 159764, складеного відносно ОСОБА_2 щодо наявності у нього обов`язку пропустити водія автомобіля «Ford», який не завершував рух перехрестям, а виїжджав на перехрестя, та підтверджують фабулу протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159779, складеного відносно ОСОБА_1 , який не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Infiniti», в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п. 12.1 ПДР України.

Пункт 10.1. ПДР України вказує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.4 ПДР України передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Зокрема, п. 12.1 Правил дорожнього руху визначає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Суд встановив, що в прямому причинному зв`язку з ДТП знаходяться саме дії водія ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відхиляються судом як такі, що не спростовують висновок суду першої інстанції в частині визнання його винним у ДТП.

Суд зазначає, що водієм ОСОБА_1 виконувався маневр на другому перехресті, і саме даний водій мав впевнитись в тому, що його маневр буде безпечний для всіх учасників руху.

Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність вини ОСОБА_1 та відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відтак, оцінюючи наведені докази з точки зору належності та допустимості, а також сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходжу висновку, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам встановлених п.п. 16.5 ПДР України, які би з технічної точки зору перебували у причинно - наслідковому зв`язку із настанням ДТП, яка мала місце 26 жовтня 2024 року, а тому, провадження у даній частині постанови підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому є необгрунтованими доводи та вимоги апеляційної скарги адвоката Жолонко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , щодо наявності підстав для направлення справи на новий розгляд в суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги щодо безпідставності застосування суворого покарання суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість таких доводів, оскільки застосовуючи покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобом строком на 1 рік суд взагалі не навів мотивів для застосування такого виду покарання.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає альтернативні види покарання: накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 раніше не притягувались до адміністративної відповідальності, обтяжуючих обставин не встановлено.

Тому, враховуючи відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП характер вчиненого останнім правопорушення та його наслідки, обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, дані про його особу, апеляційний суд вважає необхідним постанову змінити та пом`якшити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, призначивши його у виді штрафу за ст.124 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає можливим пом`якшити ОСОБА_1 призначене суддею суду першої інстанції адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік, застосувавши до нього інший вид стягнення, передбачений санкцією ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, постанова Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року підлягає скасуванню в частині визнання винним ОСОБА_2 , залишенню без змін в частині визнання винним ОСОБА_1 та зміні у частині застосування до ОСОБА_1 санкції у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замість позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року- скасувати в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, в іншій частині постанову Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 рокув частині застосування відповідальності до ОСОБА_1 змінити, стягнувши штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана