ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/918/25 Справа № 243/908/25 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Примак Н.М.

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальност адвоката Прокопцева С.В.,

апеляційну скаргу адвоката Прокопцева С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн.00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2025 року встановлено, що 27.01.2025 о 09-51 год. в м. Слов`янськ, по вул. Героїв Праці, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на стан сп`яніння у медичному закладі та за допомогою алкотестера Драгер водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Прокопцев С.В., який діє в інтересах особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову суду 1-ї інстанції відносно нього скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням матеріального і процесуального права.

Зазначає, що порушено порядок огляду, оскільки ОСОБА_1 «було запропоновано пройти огляд», а відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Працівниками поліції не було відсторонено його підзахисного від керування автомобілем і докази цього відсутні в матеріалах справи, не прийнято заходів щодо передачі керування автомобілем іншій уповноваженій ним особі, що має право керування, і документи (посвідчення водія) у нього не вилучались.

Звертає увагу, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є належним та допустимим доказом у справі на підставі ст. 251 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання свідків, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказує, що в резолютивній частині оскарженої постанови суд наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., хоча такого розміру штрафу санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено.

Позиції сторін в суді :

Адвокат Прокопцев С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга захисника Прокопцева С.А. не підлягає задоволенню за таких підстав:

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на стан сп`яніння у медичному закладі та за допомогою алкотестера Драгер водій відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 231330 від 27.01.2025 року, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 27.01.2025 о 09-51 год. в м. Слов`янськ, по вул. Героїв Праці, біля будинку 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на стан сп`яніння у медичному закладі та за допомогою алкотестера Драгер водій відмовився у присутності двох свідків. В письмових поясненнях протоколу ОСОБА_1 зазначив, що керував автомобілем, у лікарню не поїде.

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, серії ЕНА № 3943787 від 27.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 27.01.2025, в яких було зазначено, що 27.01.2025 в м. Слов`янськ, по вул. Героїв Праці вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків, де у їх присутності водій автомобіля ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук), відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Alkotest DRAGER» 6810 та проходити запропонований медичний огляд для встановлення стану сп`яніння, шляхом категоричної відмови;

- довідкою відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з якої слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці за наявними базами не значиться серед списку позбавлених права керування транспортними засобами, отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 02.04.2024 категорії «В». Протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не притягався;

- відеозаписом на оптичному диску «DSJ_0000000_000000», який долучено до протоколу, на якому зафіксовано, що 27.01.2025 працівником поліції було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В процесі спілкування з водієм ОСОБА_1 в пристуності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поліцейським було повідомлено про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота на відстані). На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та медогляд у медичному закладі для визначення ступеню сп`яніння відповів відмовою. Після чого працівником поліції були роз`ясненні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння і що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 27 січня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі охорони здоров`я, а було «запропоновано пройти огляд» апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було повідомлено про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота на відстані) і запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та медогляд у медичному закладі для визначення ступеню сп`яніння. На що ОСОБА_1 відповів відмовою,як від проходження огляду на місці зупинки, так і в медичному закладі (проміжок часу на відеозаписі: 0:00:18-0:00:38).

Також є необґрунтованими доводи захисника Прокопцева С.В. щодо не відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування автомобілем. Так, протоколом серії ЕПР1 № 231330 від 27.01.2025 року зафіксовано, що водій ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не отримував. До того ж, данний аспект та довод захисника про те, що документи (посвідчення водія) у його підзахисного не вилучались, не впливає на склад вказаного адміністративного правопорушення та не спростовує факт порушення особою п. 2.5 ПДР України.

Натомість, відсторонення особи на підставі частини 1 ст. 266 КУпАП від керування транспортним засобом, як і передача керування автомобілем іншій уповноваженій ним особі є лише процедурним аспектом і не впливає на законність огляду такої особи на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволятє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апелянта про неповноту відеозапису та що він записаний на невідомий прилад, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції поліцейського на проходження огляду на стан сп`ягніння, як на місці зупинки, так і його відмова від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.

В протоколі серії ЕПР1 № 231330 від 27.01.2025 року в п.10 «Технічний засіб відеозапису» зазначено: «відео б/к». Тобто, поліцейським виконано дії по внесенню у відповідну графу протоколу необхідних данних. Відсутність інформації про джерело походження відеозапису ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, оскільки долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку. Крім того, у працівників поліції немає обов`язку щодо зазначення таких відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення.

До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється разом з іншими доказами, наявними в справі, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень захисника про те, що письмові показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не можуть бути доказами у справі, оскільки вони не були допитані в суді, з огляду на те, що у письмових показаннях зазначених свідків достатньо викладені обставини, які, в сукупності з іншими доказами у справі, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., що є еквівалентом однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Прокопцева С.В., який діє в інтересах особи. яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин