Справа № 675/1663/24
Провадження № 3/675/10/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., з секретарем судового засідання Гонтарук А. С.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

представника потерпілого адвоката Присяжнюк М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 27 квітня 2017 року органом 6820,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

працюючого фізичною особою-підприємцем в « ОСОБА_2 »,

жителя АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 21 жовтня 2024 року о 10 годині 55 хвилин на автодорозі О-230701 водій автомобіля «TOYOTA Rav 4» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 під час обгону вантажного автомобіля «DAF CF 85» державний номерний знак НОМЕР_4 , який буксирував причіп-самоскид державний номерний знак НОМЕР_5 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та положення ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав, вказав, що дійсно 21 жовтня 2024 року близько 10 години 55 хвилин рухався автомобілем TOYOTA Rav 4 державний номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі сполученням Білогородка Ізяслав в напрямку с. Михнів зі швидкістю близько 80-90 км/год по правій смузі руху, та попереду нього їхав автомобіль «DAF CF 85» з причепом-самоскид. Вказана ділянка дороги була прямою, зустрічних транспортних засобів не було, а тому ОСОБА_1 розпочав обгін даного автомобіля. Під час вказаного маневру, коли автомобіль «TOYOTA Rav 4» перебував на зустрічній смузі та випередив автомобіль «DAF CF 85» на відстань капоту власного автомобіля, водій автомобіля «DAF CF 85» раптово здійснив рух вліво, внаслідок чого відбулося зіткнення на зустрічній смузі руху і транспортні засоби зупинились. Разом з тим, щоб не чинити перешкоди для інших транспортних засобів ОСОБА_1 відігнав свій автомобіль на обочину по лівій стороні. Вважає, що ОСОБА_3 здійснив маневр вліво, оскільки хотів об`їхати вибоїну та гілля дерев, які знаходилась на його смузі руху. Щодо схеми ДТП, категорично заперечує місце зіткнення автомобілів. Таким чином вважає винуватим водія ОСОБА_3 у вчиненні даного ДТП.

Допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_3 суду показав, що 21 жовтня 2024 року близько 11 години рухався технічно справним вантажним автомобілем DAF CF 85 державний номерний знак НОМЕР_4 , який буксирував причіп-самоскид державний номерний знак НОМЕР_5 , в напрямку с. Михнів зі швидкістю близько 50-60 км/год по правій смузі руху, під час чого відчув удар в ліву частину кабіни свого автомобіля, а саме бампер, тому здійснив маневр вправо та зупинився. Одночасно вказав, що автомобіля «Toyota Rav 4», який його обганяв, він у дзеркалі заднього вигляду не бачив, зустрічних транспортних засобів не було. Також під час зіткнення на зустрічну смугу руху не виїжджав, зі схемою ДТП погодився.

Представник потерпілого адвокат Присяжнюк М. О. під час розгляду справи повідомила, що в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення призначена експертиза та просила відкласти розгляд справи до надання експертами висновків.

Вказане клопотання було задоволене.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до вимог ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Як зазначено у п. 13.3 ПДР під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок обгону визначений п. 14 ПДР.

Суд прийняв до уваги протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 670046 від 21 жовтня 2024 року, схему місця ДТП від 21 жовтня 2024 року, на якій відображено автодорогу, місце розташування автомобілів «DAF CF 85» і «TOYOTA Rav 4», їх напрямки руху, місце зіткнення, осип, заміри дороги, орієнтири відносно інших елементів дороги. З даною схемою ДТП ознайомлені як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 про що свідчать їх підписи. На вказаній схемі зафіксовані механічні пошкодження транспортного засобу «DAF CF 85» державний номерний знак НОМЕР_4 : пошкодження переднього бамперу, накладки, кріплення фари правої, передньої правої фари, накладки порога; пошкодження автомобіля «TOYOTA Rav 4» державний номерний знак НОМЕР_3 : переднє крило, передня права пасажирська дверка, задня права дверка, праве дзеркало заднього вигляду, поріг, заднє праве крило, підкрилок передній, бризговик. До протоколу надано фототаблиці та відеозапис місця події, що також фіксують розташування транспортних засобів на дорозі та отримані механічні пошкодження.

Крім того, в ході розгляду даної справи, сторонами додатково долучалися фотозображення транспортних засобів та проїзної частини дороги, де трапилось ДТП.

Судом у справі про обвинувачення ОСОБА_3 за вчинення адміністратиного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення було призначено комплексну судову інженерно-транспортну та транспортно-трасологічну експертизу, при вирішенні якої учасники справи у судовому засіданні мали змогу подати додаткові докази, пояснення та поставити на вирішення експерта відповідні запитання.

Згідно висновку експертів № КСЕ-19/123-25/292-ІТ від 07 лютого 2025 року встановлено наступне:

1. Відповідно до розташування осипу деталей транспортних засобів зіткнення автомобіля «DAF CF 85» та автомобіля «Toyota Rav 4» відбулося на проїзній частині автодороги 0-230701 на смузі, призначеній для руху в напрямку від с. Михнів до с. Білогородка. У повздовжньому напрямку місце зіткнення знаходилося перед початком утворення сліду осипу, що зафіксований на схемі ДТП під номером 5, і на відстані від осипу, що перевищує таку, яку могли подолати за час вільного падіння уламки, з яких склався осип. Визначити місце зіткнення як геометричну точку на проїзній частині щодо проїзної частини, а також положення транспортних засобів та їх розташування відносно меж проїзної частини не вдалося за можливе зважаючи на відсутність достатнього комплексу трасологічних ознак у зафіксованій слідовій інформації.

2. Свідчення водія автомобіля «DAF CF 85» в частині того, що «… під час зіткнення на зустрічну смугу руху не виїжджав …» не можуть вважатися спроможними з технічної точки зору. Свідчення водія автомобіля «Toyota Rav 4» в частині механізму розвитку ДТП (зближення транспортних засобів перед зіткненням) з технічної точки зору сумнівів не викликають.

3-4. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, водій автомобіля «DAF CF 85» повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 10.1, 14.3 ПДР, а водій «Toyota Rav 4» повинен був діяти відповідно до технічних вимог п. 13.3, 12.3 ПДР.

5-6. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, водій автомобіля «DAF CF 85» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню автомобіля «DAF CF 85» з автомобілем «Toyota Rav 4», та відповідно водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню вказаних автомобілів.

7. У причинному зв`язку із виникненням ДТП перебували дії водія автомобіля «DAF CF 85», які не відповідали технічним вимогам п. 10.1 ПДР.

10. У момент первинного контакту у контактній взаємодії перебували права передня частина автомобіля «Toyota Rav 4» (область розташування задньої частини переднього правого крила) та ліва кутова частина (ліва частина переднього бампера і переднього лівого кута кабіни) автомобіля «DAF CF 85». При цьому ударно-динамічне деформуюче зусилля в момент первинного контакту було спрямоване справа наліво відносно поздовжньої осі автомобіля «Toyota Rav 4». Після чого у контактній взаємодії перебували передня частина передніх дверей та ліва частина переднього бампера. Під час контакту відбулось взаємне блокування деталей з наступним частковим відокремленням лівої частини переднього бампера автомобіля «DAF CF 85» та загином проти напрямку руху передньої торцевої частини передніх правих дверей «Toyota Rav 4». В процесі контакту автомобіля «Toyota Rav 4» сповільнився майже до швидкості руху автомобіля «DAF CF 85», при цьому відбулось контактування між задніми правими дверима кузова автомобіля «Toyota Rav 4» та ковпачками гайок кріплення переднього правого колеса автомобіля «DAF CF 85», при якому кероване колесо автомобіля «DAF CF 85» спочатку було повернуто вліво відносно площини дверної панелі, а потім вправо. Після чого автомобілі вийшли із взаємного контакту.

Представник потерпілого адвокат Присяжнюк М. О. заперечувала проти висновків експертів, вважаючи їх такими, що не відповідають матеріалам справи, і зроблені на користь ОСОБА_1 .

Вважаю, що з цими доводами погодитись неможливо через відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження таких доводів. Також суд приймає до уваги, що перед проведенням експертизи експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, крім того висновки експертів обґрунтовані належним чином з наданням відповідних доводів та роз`яснень.

Разом з тим, згідно постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/1664/24 від 25 березня 2025 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі було закрите у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Будь-яких інших доказів, які б доводили наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду надано не було.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої судам слід оцінювати докази, керуючись критерієм «поза розумним сумнівом» (рішення в справі «Авшар проти Туреччини»), обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій і фактів (рішення в справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення в справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року), вважаю недоведеним наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 124, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд.

Суддя: О. С. Янішевська