Номер провадження: 33/813/486/25
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Мієнка Р.В., розглянувши у відкритому судовому зсіданні, в режимі відеоконференції, його апеляційну скаргу на постанову Київського райсуду м.Одеси від 28.11.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови, 21.07.2024 року о 01.35 год. в м. Одесі по вул. Дмитра Донського, 102, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки зі згоди водія із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 7510», результат огляду позитивний 1,53%, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Мієнко Р.В., в інтересах ОСОБА_1 , не погодився із оскаржуваною постановою, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, з огляду на те, що:

- суд 1-ої інстанції, пославшись на протокол про адміністративне правопорушення як доказ винуватості ОСОБА_1 , проігнорував доводи сторони захисту про те, що протокол має виправлення, заповнений не розбірливо, особливо в частині зазначення прізвища правопорушника, що є грубим порушенням Інструкції та позбавляє суд в розумінні «поза розумним сумнівом» навіть встановити особу правопорушника;

- суд 1-ої інстанції, також повністю проігнорував доводи захисту щодо визнання неналежним та недопустимим доказом відеозапис події, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення;

- суд на власний розсуд трактує вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП, з якої вбачається, що відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка знаходиться у стані алкогольного сп`яніння є не правом, а обов`язком поліцейського;

- судом не надано належної правової оцінки доводам сторони захисту, які були викладені в клопотання про закриття провадження у справі, зокрема, щодо неналежного оформлення протоколу;

- з матеріалів справи, в тому числі з доданого до протоколу відеозапису взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснював рух, що в свою чергу ставить під сумнів безперервність відеозапису, доданого до протоколу та є підставою для визнання його неналежним доказом у справі.

Посилаючись на викладене, захисник Мієнко Р.В. просить постанову суду від 28.11.2024 скасувати та провадження у справі закрити.

В судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, при цьому його інтереси представляв захисник Мієнко Р.В., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника Мієнка Р.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Вимогами п. 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 113756 від 21.07.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 21.07.2024 року о 01.35 год. в м. Одесі по вул. Дмитра Донського, 102, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки зі згоди водія із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 7510», результат огляду позитивний 1,53%, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР;

- роздруківкою показників застосованого на місці зупинки приладу Drager Alcotest 7510, відповідно до якого результат огляду становить 1,53 ‰ алкоголю (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alcotest 7510, у якому зафіксовано результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 1,53 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився, про що в акті міститься його особистий підпис (а.с. 5);

- відеозаписом події (а.с. 6), на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510.

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

Посилання захисника Мієнка Р.В. на те, що відеозапис події є неналежним та недопустимим доказом, спростовується повторно дослідженим в судовому засіданні відеозаписом нагрудної камери відео-реєстратора співробітника поліції (а.с. 6).

Так, вищевказаний відеозапис розпочинається з того, як із розташованого біля дороги із увімкнутими фарами автомобіля, з місця водія, виходить ОСОБА_1 , під час спілкування із яким поліцейськими у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода (час: 01:39:42), про що також було повідомлено ОСОБА_1 , який пояснив, що їхав зі своєю дружиною до дому, нічого не вживав (час: 01:39:20).

Отже, апеляційний суд констатує, що на відеозаписі зафіксовано явні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що стало підставою для висловлення йому поліцейськими пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу Drager та в закладі охорони здоров`я (час: 01:39:23).

На проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510 ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд та його результат склав 1,53 ‰ алкоголю в повітрі, що видихається, при цьому, жодних заперечень щодо процесу проведення огляду, а також незгоди із його результатами ОСОБА_1 не висловлював, а навпаки намагався вирішити із поліцейськими питання про не притягнення його до відповідальності у заборонений законом спосіб (час: 01:41, 01:55).

Після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейські роз`яснили йому наслідки проходження такого огляду, зокрема, те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також повідомлено про причину зупинки, зокрема, керування транспортним засобом у комендантську годину (час: 01:41:30).

Згодом, співробітниками поліції, як це зафіксовано на відеозаписі, було складено вищевказаний протокол, оголошено його зміст ОСОБА_1 (час: 02:26:47), а також вручено копію протоколу, після чого відеозапис завершується.

Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських інших порушень норм та приписів чинного законодавства під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в обґрунтування своєї позиції щодо неповноти відеозапису події, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, та спростовуються повторно дослідженим апеляційним судом відеозаписом події, який у повному обсязі та з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП відображає процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків. При цьому будь-яких зауважень ОСОБА_1 щодо незаконності дій поліцейських на відеозаписі події не зафіксовано.

Доводи апелянта як щодо безпідставності його зупинки, так і щодо не підтвердження факту керування транспортним засобом спростовуються відеозаписом події, з якого вбачається, що поліцейськими ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки, зокрема, керування транспортним засобом у комендантську годину, при цьому ОСОБА_1 під час складення протоколу щодо нього підстави його зупинки не оспорював, як і не оспорював факт керування транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, який ним підписано без зауважень, що також зафіксовано на відеозаписі події (час: 02:26:47-02:31:58).

Що стосується посилань захисника на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, апеляційний суд вважає такі доводи голослівними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, у відповідній графі протоколу міститься особистий підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП (а.с. 1).

Отже, наведене свідчить, що твердження сторони захисту щодо незаконності дій працівників поліції зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також безпідставності його зупинки є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, протокол складено уповноваженою на те особою, протокол не містить будь-яких виправлень, а неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення пункту Правил дорожнього руху, який порушив ОСОБА_1 , зокрема п. 2.9 «о», за відсутності такого пункту у Правилах, є технічною опискою, з огляду на схожість написання літер «о» та «а» у рукописному тексті протоколу, вказана описка не є суттєвою та не впливає на склад правопорушення, а тому не може бути підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, як про це стверджує апелянт.

Щодо доводів скарги про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд зауважує, що відсутність фіксування наведеного факту не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в той же час з відеозапису події вбачається, як поліцейські роз`яснюють водію про необхідність виклику іншого водія для подальшого керування автомобілем, а у разі його відсутності - залишення транспортного засобу на місці події до ранку (час: 02:27:12), а тому доводи сторони захисту в наведеній частині суд визнає голослівними.

В цьому контексті апеляційний суд також зауважує, що відеофіксація відповідної процедури відсторонення водія від керування транспортним засобом чинним законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає кваліфікуючим ознакам норми частини першої статті 130 КУпАП.

Зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Мієнка Р.В. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції щодо ОСОБА_1 , як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Мієнка Р.В., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца