Справа № 298/1937/24
Номер провадження 3/298/1322/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року с-ще. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Тарасевич П.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 153618 від 18 жовтня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 18 жовтня 2024 року о 18 год. 30 хв. в с. Кострино, траса Н13, керував т.з. марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей) від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у порядку передбаченого законом п.2.5 ПДР за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді пояснив, що 18 жовтня 2024 року він із знайомим повертався додому. За кермом перебував його колега, саме тому, що він вживав алкогольні напої. Під час поїздки автомобіль поламався. Відстань до села була не велика, колега пішов додому, оскільки повинен був ще кудись їхати по своїх справах, а він як власник автомобіля залишився чекати майстра та в подальшому водія, який зможе завезти додому автомобіль. Приблизно за годину під`їхала поліцейська машина. Працівники поліції, підійшли до нього та сказали пред`явити посвідчення водія та документи на машину. В подальшому поліцейський запропонував пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 , не кермував автомобілем, він відмовився від проходження тесту. Не заперечує факту того, що вживав спиртні напої, однак просить звернути увагу, що після складання протоколу, поліцейський спробував завести його автомобіль та такий завівся, після чого поліцейський завіз автомобіль до нього додому, оскільки відстань від поломки автомобіля додому була мала. Це свідчить про те, що він маючи можливість, не робив спроб завести автомобіль, оскільки добре усвідомлював, що вживав спиртні напої і не може сідати за кермо. Запаркувавши автомобіль у нього вдома, поліцейські повезли його у ТЦК та СП для перевірки документів та потім підвезли додому. Він неодноразово наголошував поліцейським що не перебував за кермом, однак їх не цікавило це, оскільки на їх думку, це не має ніякого значення, біля автомобіля стоїть він, а отже і відповідальність повинна бути на ньому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного о 19 год. 20 хв. 18.10.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 , о 18.30 год. керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

З оглянутих в суді записів вбачається, що поліцейський, підійшов до автомобіля який знаходився з правого боку проїзної частини дороги, з вимкнутим двигуном та включеним аварійним сигналом. Факту керування ОСОБА_1 , автомобілем та зупинки такого не зафіксовано.

Крім того, з рапорту поліцейського СРПП відділення поліції № 2 Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області сержанта поліції Зганич В. від 18.10.2024 р. вбачається, що 18.10.2024 о 18 год. 30 хв. перебуваючи у добовому наряді спільно із поліцейським СРПП сержантом поліції ОСОБА_2 було виявлено між с.Сіль та с.Кострино ТЗ марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER днз. НОМЕР_1 , який стояв посеред дороги та перешкоджав руху інших Т3, мав явні ознаки механічних пошкоджень. Ними було прийнято рішення зупинитися та перевірити даний транспортний засіб. Було встановлено, що даним ТЗ керував гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканець АДРЕСА_1 . Під час розмови із даним громадянином та перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального приладу ДРАГЕР та у медичному закладі на що водій відмовився. Стосовно гр. ОСОБА_1 винесено адміністративний протокол за ст.130 ч.1 КУпАП серії ЕПР1 №153618 від 18.10.2024. Від дачі пояснення водій відмовився згідно ст.63 Конституції України.

Тобто, поліцейський в рапорті зазначає, що ними під час перебування в добовому наряді, було виявлено автомобіль із явними ознаки механічних пошкоджень, який не рухався, стояв на дорозі та міг перешкоджати руху іншим автомобілям, даний автомобіль поліцейськими не зупинявся, хто ним кермував до поломки не встановлювалось.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже суддя вважає, що протокол складено на лише припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд вважає, що відсутність доказів керування автомобілем ОСОБА_1 , виключає адміністративну відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проходження та порушує конституційні права і свободи ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що органом поліції не доведено наявності в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, отже, констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Оскільки, в діях ОСОБА_1 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшов свого підтвердження, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанов.

Суддя Великоберезнянського

районного суду Тарасевич П.П.