1Справа № 335/2092/25 3/335/784/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., за участі прокурора Чиніна Д.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Барчука В.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхній Рогачик, Херсонської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 28 лютого 2025 року за №58 складеного оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національного поліції України майором поліції Черновим Дмитром Ігоровичем, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи начальником юридичного відділу Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, порушив вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за формою при звільненні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП не визнав та пояснив, що він не згоден зі складеним протоколом, оскільки вважає, що не зобов`язаний подавати декларацію, виходячи зі змісту роз`яснень НАЗК. Щодо подання декларацій за попередні роки, пояснив, що подавав їх за вимогою керівництва, з метою уникнення стягнень, які могли бути накладені. Просив справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Барчук В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 28.02.2025. Як вказано у протоколі, працівниками УСР в Запорізькій області правопорушення виявлене 12.02.2025. На думку сторони захисту складання протоколу через два тижні після виявлення правопорушення, є грубим порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП. Таким чином, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, та складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням встановленого законом порядку, без поважних на те причин, відповідно, останній є таким, що отриманий з порушенням встановленого законом порядку та не може прийматись до уваги як доказ. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення № 58 від 28.02.2025 та додані до нього докази не можуть бути визнані належними та допустимим доказами у справі та покладеними у основу обвинувачення.

Також вважає, що дії ОСОБА_1 неправильно кваліфіковані відповідно до вимог ст. 172-6 та 256 КУпАП. Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначаються: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Згідно до приміток до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Як вказано у протоколі, ОСОБА_1 , будучи начальником юридичного відділу апарату БМВА БР Запорізької області, порушив вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У розділі суть адміністративного правопорушення, вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини, першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Далі по тексту, особа, що складала протокол, посилається, що ОСОБА_1 , працював посадовою особою органу місцевого самоврядування, та на нього поширюється дія пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», що спричинило порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону. Вказана кваліфікація є неправильною, та такою, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до розділу 25-2 роз`яснень щодо декларування Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), яке є у відкритому доступі на офіційному сайті НАЗК, на питання: Чи є працівники військових адміністрацій особами, на яких поширюється дія Закону? Надано відповідні роз`яснення: Так, за загальними правилами. В частині суб`єктності працівників районних, обласних військових адміністрації зазначено, що у складі районних, обласних військових адміністрацій можуть бути особи, які: до працевлаштування у районну, обласну військову адміністрацію не були суб`єктами декларування. На таких осіб дія Закону поширюватиметься відповідно до пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону як на посадових та службових осіб державного органу, у разі, якщо вони здійснюють функції представників влади та/або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, за умови, що така посада не належить до посад державної служби.

До працевлаштування до БМВА БР Запорізької області, ОСОБА_1 не був суб`єктом декларування, його посада не відноситься до посад державної служби, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом порушення Закону України «Про запобігання корупції» у розумінні вимог пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, а у протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП відсутнє посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, а саме вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, оскільки вказана у протоколі про адміністративне правопорушення дата вчинення та виявлення правопорушення 12.02.2025, спростовується матеріалами справи, а саме матеріалами службової перевірки, доданої до протоколу.

Окрім того, вказану декларацію ОСОБА_1 складав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 ). Таким чином, вважає, що вказана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Враховуючи викладене, беручи до уваги зміст усіх наданих пояснень та документів, якими такі пояснення обґрунтовані, посилаючись на практику ЄСПЛ, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 просив закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Чинін Д.Ю. у судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 , який займав посаду начальника юридичного відділу Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за викладених у протоколах обставин, що доведено зібраними доказами. У зв`язку з чим просить визнати його винним та накласти адміністративне стягнення.

Згідно заперечень на клопотання адвоката Барчук В.І. прокурор зазначає наступне. Відповідно до ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Особа, уповноважена на складання протоколу, у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають стосунок до вчиненого правопорушення (збір документів, інформації, отримання пояснення тощо). Висновок про те, що виявлено саме правопорушення (як сукупність усіх передбачених законом ознак - об`єкт, суб`єкт суб`єктивна сторона) така особа робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, з моменту фактичного встановлення усіх необхідних ознак та участі особи у його отриманні. У даному випадку, особа яка проводила перевірку та уповноважена на складання протоколу, після отримання 28.02.2025 пояснень від ОСОБА_1 дійшла висновку що достатньо усіх необхідних ознак правопорушення та безпосередньої участі ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення оформила його протягом 24 годин тобто 28.02.2025.

В протоколі зазначено, про те що ОСОБА_1 є саме посадовою особою органу місцевого самоврядування з огляду на наступне: відповідно до ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Згідно положення про юридичний відділ апарату Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області - начальник юридичного відділу наділений організаційно-розпорядчими функціями. Крім того, 13.09.2022 ОСОБА_1 було складено присягу. Відповідно до наказу начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області від 31.05.2023 № 104 «Про переведення ОСОБА_1 » останнього переведено на посаду начальника юридичного відділу апарату Бердянської МВА, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та збереженням дев`ятого рангу посадової особи місцевого самоврядування. Таким чином, ОСОБА_1 займаючи посаду начальника юридичного відділу апарату Бердянської МВА є посадовою особою місцевого самоврядування, якій присвоєно відповідний ранг. Таким чином, на нього не може розповсюджуватись пп. «и» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», адже цей пункт розповсюджується на посадових осіб інших державних органів у тому числі Фонду страхування та пенсійного фонду, органів влади АР Крим.

Щодо врахування роз`яснень НАЗК, повідомляє, що відповідно до п. 15 ст. 11 ЗУ «Про запобігання корупції» до повноважень НАЗК, зокрема належить надання рекомендаційних роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів. Отже вказані роз`яснення несуть рекомендаційний характер, надаються відповіді на запитання, а відповідні вимоги та обмеження стосовно несвоєчасності подання декларації закріплені в ЗУ «Про запобігання корупції», який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення. Але не дивлячись на вищевказане в пункті роз`яснень 25-2 не зазначено жодного пункту під дію якого можна застосувати, в правовому розумінні ОСОБА_1 як посадову особу органу місцевого самоврядування.

Місцем вчинення правопорушення в протоколі зазначено м. Запоріжжя, пр. Соборний 164, а саме юридична адреса Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, оскільки саме у зв`язку із роботою в Бердянській міській військовій адміністрації, останній набув статусу суб`єкта декларування. Зазначена адреса вказана як в положенні про БМВА БР Запорізькій області, так і на офіційних бланках організації, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, адвоката, висновки прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області (далі - БМВА БР Запорізької області) від 12.09.2022 №10 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » - ОСОБА_1 було прийнято на посаду начальника відділу гуманітарної політики та соціального захисту апарату БМВАЦ БР Запорізької області з 13.09.2022.

13.09.2022 ОСОБА_1 склав Присягу посадової особи місцевого самоврядування.

13.10.2022 розпорядженням начальника БМВА БР Запорізької області № 21 від 13.10.2022 - ОСОБА_1 було присвоєно 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

Відповідно до наказу БМВА БР Запорізької області №104 від 31.05.2023 «Про переведення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 було переведено на посаду начальника юридичного відділу апарату БМВА БР Запорізької області.

Відповідно до наказу начальника БМВА БР Запорізької області №45 від 06.03.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 начальника юридичного відділу апарату БМВА БР Запорізької області, було звільнено за угодою сторін з 06.03.2024.

Відповідно до інформації, яка міститься в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розміщеного за посиланням public.nazk.gov.ua встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за формою при звільнені за період з 01.01.2024 по 06.03.2024, 12.02.2025 об 23 годинні 55 хвилині.

Як зазначено у протоколі, на ОСОБА_1 , після набуття повноважень посадової особи місцевого самоврядування та відповідно статусу суб`єкта декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», почали поширюватись вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подання протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше подані деклараціями. Тобто за період з 01.01.2024 по 06.03.2024. Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. З урахуванням того, що ОСОБА_1 був звільнений на підставі наказу від 06.03.2024 №45 з 06.03.2024, обов`язок подати декларацію за формою «при звільненні» для ОСОБА_1 настав до 05.04.2024. Відповідно декларації, які подані в 00 годин 00 хвилин, тобто 05.04.2024 та пізніше, вважаються такими які подані з порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, зміст протоколу свідчить про те, що ОСОБА_1 працював посадовою особою органу місцевого самоврядування, та на нього поширюється дія пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», що спричинило порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону.

Водночас, відповідно до розділу 25-2 роз`яснень щодо декларування Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК), зазначено, зокрема, що у складі районних, обласних військових адміністрацій можуть бути особи (суб`єктність працівників), які: до працевлаштування у районну, обласну військову адміністрацію не були суб`єктами декларування. На таких осіб дія Закону поширюватиметься відповідно до пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону як на посадових та службових осіб державного органу, у разі, якщо вони здійснюють функції представників влади та/або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, за умови, що така посада не належить до посад державної служби.

Як свідчать матеріали справи, до працевлаштування у БМВА БР Запорізької області, ОСОБА_1 не був суб`єктом декларування, та його посада не відноситься до посад державної служби.

Отже, виходячи з викладеного, викликає сумніви той факт, що ОСОБА_1 є суб`єктом порушення Закону України «Про запобігання корупції» у розумінні вимог пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд зобов`язаний розглядати справу у межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаного стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 у справі «Karelin v.Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд погоджується з доводами адвоката щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений поза межами строку встановленого законом (за поясненнями викладеними вище), оскільки такі твердження підтверджуються дослідженими матеріалами справи. Разом з тим, слід зазначити, що зазначена у даному протоколі дата виявлення правопорушення 12.02.2025, не відповідає дійсності у розумінні чинного законодавства щодо моменту виявлення правопорушення, що також спростовується матеріалами справи.

Вказані обставини не дають достатніх підстав для висновку щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідно до протоколу №58 від 28.02.2025, відносно ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У рішенні від 21.07.2011 у справі Коробов проти України ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченій у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що виключає провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Керуючись п. 1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 172-6 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.А. Крамаренко