ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5996/24

провадження № 3/0285/210/25

03 квітня 2025 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

при секретарі судового засідання Клечковській М. М.,

з участю: адвоката Касянчука С. В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ),

громадянина України,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 15.11.2024 о 12:40 год на 236 км автодороги М06 поблизу с. Анета Звягельського району Житомирської області, керував автомобілем марки Hyndai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння очей, зіниці яких не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

В судовому засіданні захисник Гері В. В. заперечив причетність свого підзахисного до інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та подав клопотання про закриття провадження у справі. Пояснив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак його бездіяльність, яка виразилась у тому, що він не поїхав до медичного закладу, запропонованого поліцейським, була зумовлена присутністю на місці події працівників ТЦК. Після того, як його відпустила поліція, ОСОБА_1 поїхав у лікарню та здав аналізи, які не показали вживання наркотичних засобів.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів п.1 ст.247 КУпАП України.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом у стані, зокрема наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан такого сп`яніння.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі по тексту ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до змісту ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі по тексту Інструкція). Відповідно до п.п.3, 4 розділу І, п.12 розділу II Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №757361 від 15.11.2024, який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 в лікарні не проводився в зв`язку з його відмовою від такого;

постановою поліцейського від 15.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення;

даними диску з відеозаписом з фіксацією на ньому відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи останній, безсумнівно є всі підстави вважати, що пояснення захисника щодо згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння, суперечать дійсним обставинам справи.

На відео видно, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху. Під час перевірки документів та спілкування з водієм, виникли підозри про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння: у нього були червоні очі, які не реагували на світло, порушена координація рухів. ОСОБА_1 пояснив, що хворіє, спершу не виходив з машини, говорив, що присутні працівники ТЦК його нервують і він не буде виходити з транспортного засобу, поки вони не відійдуть. Працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння та попереджали про наслідки відмови від огляду. З початку він не відмовлявся, при цьому жодних дій, спрямованих на те, щоб поїхати до медичного закладу, не вчиняв, зокрема, він зачинився в салоні автомобіля, потім пристебнув себе паском безпеки.

Після того, як ОСОБА_1 відкрив багажник для огляду поліцейським, повернувся назад до салону свого транспортного засобу. Вимагав у поліцейського направлення на медичний огляд у лікарні і відмовився їхати разом із ним у службовому автомобілі, вказуючи, що сам поїде на такий огляд. Перепитував, чи буде такий огляд вважатись проходженням ВЛК чи оглядом на стан сп`яніння.

Така полеміка з поліцейським тривала приблизно 45 хвилин, протягом яких ОСОБА_1 на огляд до лікарні не поїхав.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданому до нього відеоматеріалу вбачається, що працівниками поліції були озвучені ОСОБА_1 та занесені до протоколу ті ознаки наркотичного сп`яніння, які помітили поліцейські, і які надавали їм право вимоги від водія проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а отже, жодних порушень з боку працівників поліції у даному випадку не було.

Зміст відеофіксації свідчить про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку була цілеспрямованою та залежала виключно від його вільного волевиявлення за повного усвідомлення ним наслідків такої відмови. Поліцейськими не вчинялось жодних дій щодо провокування ОСОБА_1 на відмову від проходження вказаного вище огляду в медичному закладі, не здійснювалось будь-якого тиску чи інших дій, які би порушували права ОСОБА_1 , ставили під сумнів волевиявлення останнього або впливали на його ствердну й категоричну позицію щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не реагував на законні вимоги поліцейських, уникав відповіді щодо проходження огляду, тому така його поведінка була розцінена поліцейськими, як відмова від огляду.

Суд зауважує, що законом не передбачено проведення окремого огляду для виявлення ознак сп`яніння, такі ознаки встановлюються під час спілкування водія із поліцейськими та констатуються за внутрішнім переконанням поліцейського. Отже, спростування або підтвердження перебування водія в стані сп`яніння, відбувається не через оспорювання наявності ознак, а за рахунок проведення відповідного огляду у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження захисту про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, спростовується переглянутим відеозаписом, на якому зафіксовано, як працівник поліції при спілкуванні з водієм називає наявні в останнього ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, всі ці ознаки відображені не тільки в протоколі про адміністративне правопорушення, а й в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану такого сп`яніння.

Відповідно до чинного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Те, що сторона захисту заперечила факт вживання ОСОБА_1 наркотичних засобів та наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, на підтвердження чого надали свій медичний висновок, не звільняло його від обов`язку пройти медичний огляд на спростування підозр поліцейських чи їх підтвердження.

Медичний висновок від 15.11.2024, згідно якого цього дня о 15:30 год (майже через 3 години) ОСОБА_1 був оглянутий лікарем КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, та в нього не виявлено ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння, не спростовує правильності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 ПДР, оскільки він відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поряд з цим, слід звернути увагу на те, що зазначений пункт встановлює обов`язок водія, а не право, пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і жодних винятків для цього правила дорожнього руху не містять.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду, відтак його вина полягає у порушенні обов`язку пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а факт реального перебування чи не перебування його під дією наркотичних препаратів у той день на кваліфікацію даного адміністративного правопорушення не впливає.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Позиція адвоката щодо невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення розцінюється, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив порушення на транспорті, та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення беру до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 та вважаю, що до нього слід застосувати безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним для його виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження вчинення правопорушень або настання більш тяжких наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-35, 38, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин