Справа № 309/4811/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Мазуренка О. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/74/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Мазуренка О. С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24.10.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , непрацючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 137476 від 11.10.2024 та постанови суду від 24.10.2024 вбачається, що 11.10.2024 близько 15 год 45 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д.н.п. Яблунівка) в межах контрольованого прикордонного району на околиці н.п. Велятино (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 151 прикордонного знаку виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_3 , здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Мазуренко О. С. вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки така прийнята з грубим порушенням вимог КУпАП. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску в складі групи осіб, оскільки матеріали справи не містять жодного посилання на те, що ОСОБА_1 намагався перетнути кордон поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. Окрім того, суд першої інстанції не викликав ОСОБА_1 у судове засідання для з`ясування дійсних обставин справи, чим також порушив право останнього на захист та доступ до правосуддя. Одночасно, захисник порушує питання про поновлення строку на

-2-

апеляційне оскарження, оскільки такий пропущено з поважних причин. ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а про її наявність дізнався поза межами строк на апеляційне оскарження.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка адвоката Мазуренка О. С., який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , повідомивши, що останньому відомо про час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Мазуренка О. С., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 . При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, зокрема на 24.10.2024, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доставку повідомлення щодо розгляду справи 24.11.2024. Крім того, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про направлення ОСОБА_1 чи отримання ним копії постанови у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП строк.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили захиснику-адвокату Мазуренку О. С. своєчасно подати в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову суду від 24.10.2024, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання захисника про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 137476 від 11.10.2024 стверджується, що 11.10.2024 близько 15 год 45 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д.н.п. Яблунівка) в межах контрольованого прикордонного району на околиці н.п. Велятино (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 151 прикордонного знаку виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_3 , здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України»,за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 11.10.2024, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів ОСОБА_1 від 11.10.2024, письмовими пояснення начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_4 .

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , стороною захисту не надано.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що начальник групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_4 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних в матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази, до апеляційної скарги таких не додано і на такі не посилався захисник-адвокат Мазуренко О. С. під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що начальник групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_4 діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги, не встановлено й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до відмови від надання будь-яких пояснень з приводу обставин події та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, а також інших наявних у матеріалах справи документів.

Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників прикордонної служби, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

-4-

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дав належну оцінку доданим до протоколу доказами та обґрунтовано визнав їх такими, що підтверджують вину у порушенні вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні такі докази, які б підтверджували факт спроби ОСОБА_1 на незаконний перетин державного кордону України, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі є надуманими та безпідставними, а також спростовуються змістом протоколу та доданими до нього матеріалами, якими підтверджено, що ОСОБА_1 спільно з іншою особою намагався перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Апеляційний суд бере до уваги те, що зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу свідчить про те, що такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, у ньому відображені всі необхідні й передбачені цими нормами відомості та обставини, у тому числі чітко викладена суть адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав наміру на незаконний перетин державного кордону України, а їхав на відпочинок, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі є надуманими та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, що дає обґрунтовані підстави вважати, що вони спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до диспозиції частини першої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 2 цієї статті передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

-5-

Ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 КупАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України групою осіб поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Таким чином, незважаючи на наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд оцінює їх як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що 11.10.2024 приблизно о 15 год 45 хв ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Румунію поза пунктом пропуску в складі групи осіб, в результаті чого був виявлений та затриманий прикордонним нарядом на напрямку 151 прикордонного знаку у межах прикордонного району на околиці н.п. Велятино (територія Вишківської територіальної громади Хустського району).

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 під час затримання не заперечував своєї вини та обставини, викладені у протоколі, натомість відмовився від надання будь-яких обставин, що мали місце, та підпису складених щодо нього адміністративних матеріалів.

У зв`язку з чим, неспроможними є і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надав працівникам прикордонної служби для ознайомлення відповідні документи, які підтверджують факти бронювання номерів у готелях та заплановані екскурсії, а також просив надати йому змогу зателефонувати адвокатові. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень і про наявність таких обставин не зазначав. Разом з тим, факт перебування ОСОБА_1 , який є мешканцем Кіровоградської області, у межах прикордонного району на околиці н.п. Велятино, безумовно свідчать про наміри та спробу ОСОБА_5 на незаконний перетин державного кордону поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження і такі відхиляються.

Надані стороною захисту копії документів, які підтверджують бронювання номерів у готелях з 06.10.2024 по 07.10.2025 та з 07.10.2025 по 11.10.2025, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 спроби незаконного перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що бронювання готелів з огляду на вказані рахунки мали місце на території Івано-Франківської області з 06.10.2024 по 07.10.2025 та з 07.10.2025 по 11.10.2025, однак ОСОБА_1 спільно з іншою особою були затримані 11.10.2024 на околиці н.п. Велятино Хустського району Закарпатської області. Між тим, у матеріалах справи відсутні і стороною захисту не надано достовірних відомостей про те, що ОСОБА_1 бронював чи проживав у цих готелях, і як уже зазначено вище, під час затримання він не надав будь-яких пояснень про те, що їде на відпочинок чи з відпочинку.

-6-

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки розглянув справу без його участі, апеляційний суд не бере до уваги та визнає такими, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що участь правопорушника у розгляді цієї категорії справи не є обов`язковою і, відповідно, розгляд справи без участі правопорушника не є безумовною підставою для скасування судового рішення. Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП під час апеляційного розгляду справи, чим він і скористався, доручивши захищати свої інтереси захиснику-адвокату Мазуренку О. С. Між тим, факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. 279, 280 КУпАП, а доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Також, апеляційний суд констатує, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі

-7-

самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката Мазуренко О. С. задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24.10.2024.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Мазуренко О. С. залишити без задоволення, а постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24.10.2024 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя