Справа № 314/139/25
Провадження № 3/314/314/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2025 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В., розглянула матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209966, складеним 01.01.2025, водій ОСОБА_1 , 01.01.2025 о 02:00, по вулиці Соборній (Леніна), в селі Матвіївка Запорізького району Запорізької області, керував транспортним засобом «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_2 , та після скоєного ДТП по вул. Центральній, 263 в с. Матвіївка Запорізького району Запорізької області за його участі, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння вжив алкоголь, даний факт підтвердив в письмовому поясненні. Для підтвердження факту алкогольного сп`яніння, зі згоди водія було проведено огляд на місці вчинення ДТП за допомогою алкотестера «Драгер 6810, тест № 1640. (результат позитивний 2,28 проміле). Від додаткового проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10. є. Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209951 складеним 01.01.2025, водій ОСОБА_1 , 01.01.2025 о 02:00, по вулиці Центральній (Леніна), буд. 263, в селі Матвіївка Запорізького району Запорізької області, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_2 не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечності швидкості руху, втратив під час ожеледиці контроль над автомобілем, внаслідок чого здійснив зіткнення з електроопорою та в подальшому з автомобілем «ЗАЗ 110307» державний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований біли будинку № 263 по вул. Центральній в с. Матвіївка Запорізького району Запорізької області, та в подальшому пошкодив паркан домоволодіння будинку АДРЕСА_2 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілі відсутні.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б. та п. 12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву від 21.03.2025 (Вх.4987/25 Вх від 24.03.2025) в якій просив перекваліфікувати його дії, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він підтверджує, що визнає себе винним у тому, що 01 січня 2024 року о 02:00 в селі Матвіївка керував автомобілем «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння після чого скоїв ДТП в селі Матвіївка по вулиці Центральній 263. Від раніше наданих пояснень працівникам поліції, щодо проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вжив алкогольні напої вже після скоєння ДТП, відмовляється, так як це не відповідає фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Сашков М.В. заявив про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 на ч.1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що через надмірне хвилювання під час складання протоколу ОСОБА_1 погодився з ч. 4 ст. 130 КУпАП так як не міг оцінити наслідки , які настають за санкцією цієї статті.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.10.є Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року (зі змінами), передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Частина 4 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з п. 2.3.б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12 ПДР, водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Стаття 124 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209951 від 01.01.2025, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209966 від 01.01.2025, які складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, містять роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підписаний особою, яка його склала, особа яка притягається до адміністративної відповідальності від підпису та надання пояснень відмовився;

-рапортом чергового поліцейського про реєстрацію правопорушення від 01.01.2025;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (результат - позитивний);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2025, за змістом якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного приладу алкотестеру «Драгер» 6810, тест № 1640 з результатом 2,26 проміле;

-схемою місця ДТП;

-фотознімками;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 01.01.2025;

-відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення.

Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Аналізуючи вищевказані докази, суддя приходить до висновку, що цими доказами поза розумним сумнівом підтверджується той факт, що на час проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, що б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суддя вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не змінює фактичних обставин правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативну міру адміністративної відповідальності у виді стягнень (основного і додаткового) - штраф в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вказане, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є більш серйозним у порівняні з правопорушенням, передбаченим ст.124 КУпАП, а тому доречно накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП.

Водночас безальтернативність міри адміністративної відповідальності визначеної санкцією ч.1 ст.130 КУпАП унеможливлює застосування щодо винної особи основного стягнення без додаткового, отже з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя вважає необхідним піддати ОСОБА_3 згаданим видам стягнень.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 124, п. 1 ст. 130, 283 - 285, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

піддати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі ст. 36 КУпАП, адміністративним стягненням у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), (отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька область/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA0008001) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя О.В. Швець

31.03.2025