Справа № 156/216/25
Провадження № 3/156/248/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., дослідивши матеріали, які надійшли Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , студента Нововолинського ЦПТО,

за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

законний представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

21.01.2025 року о 10:18 год. в с. Будятичі по вул. Вишнева, 14 неповнолітній ОСОБА_1 керував мотоциклом марки Lifan Str 200 д.н.з. відсутній без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.а. Правил дорожнього руху.

Крім того, 21.01.2025 року о 10:18 год. в с. Будятичі по вул. Вишнева, 14 неповнолітній ОСОБА_1 керував мотоциклом марки Lifan Str 200 без державного номерного знаку, чим порушив вимоги п.2.9.в. Правил дорожнього руху України.

ІІ. Пояснення учасників справи

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 разом із законним представником в судове засідання, призначене на 19.03.2025 року не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку у додаток Viber 24.02.2025 року повідомлення про виклик до суду на 19.03.2025 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126, ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак не вжив жодних заходів для явки до суду, не подав клопотань щодо надання доказів невинуватості чи будь-яких інших доказів, які б вказували чи мали місце події, зазначені в протоколі та обставини їх виникнення, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 2.9.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами) водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС.

Диспозиція ч.1 ст. 121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Положеннями пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами) передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Склад правопорушення частини 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Протоколи серії ЕПР1 № 226469 від 21.01.2025 року та серії ЕРП1 № 226454 від 21.02.2025 року складені уповноваженою на те посадовою особою, в межах наданих їй повноважень, відповідає вимогам ст.ст.255, 256 КУпАП та в силу ст. 251 КУпАП є доказами у справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 226469 від 21.01.2025 року та серії ЕРП1 № 226454 від 21.02.2025 року, у яких викладено обставини і суть правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідно;

- рапортом № 597 від 21.01.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 21.01.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.01.2025;

- довідкою інспектора САП Володимирського ВРП ГУНП у Волинській області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не отримував;

- DVD-диском із відеозаписами. На відеозаписі № YUN0000000_250121_101837АА диску Рибалка ч. 3 зафіксовано факт керування ОСОБА_1 мотоциклом Lifan Str 200 без д.н.з. без мотошолома. Крім того, ОСОБА_1 не пред`явив працівникам поліції посвідчення водія пояснивши, що таке забув вдома. Надалі працівники поліції у присутності законного представника ОСОБА_1 батька ОСОБА_2 склали на неповнолітнього ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (відеозаписи на диску Рибалка ч.2).

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому судом враховується також те, що законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до них, - суду не скеровував.

Таким чином, в діянні ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, котрі були повно та всебічно досліджені.

V. Накладення адміністративного стягнення

Згідно ст.12 КУпАП адміністративні відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, крім правопорушень, перелічених в ч.2 ст.13 КУпАП, застосовуються заходи впливу, передбачені ст.24-1 КУпАП.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 174, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи порушника щодо зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 , якому виповнилося 16 років, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені саме статтями 121-127 КУпАП, відтак, відповідно до вимог ч.2 ст.13 вказаного Кодексу, він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вчинення передбачених ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП правопорушень ОСОБА_1 як неповнолітнім, суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП суддею не встановлено.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, особу правопорушника (правопорушник є неповнолітнім, станом на день вчинення правопорушення йому було 16 років), раніше не притягувався до адміністративної відповідальності), його поведінку під час та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан (самостійного заробітку не має), наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які таке обтяжують, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, відповідно до вимог ст.24-1 КУпАП суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 такий захід впливу, як попередження.

Вчинення передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП правопорушення ОСОБА_1 як неповнолітнім суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП суддею не встановлено.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, особу правопорушника (правопорушник є неповнолітнім, станом на день вчинення правопорушення йому було 16 років), раніше не притягувався до адміністративної відповідальності), його поведінку під час та після вчинення адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан (самостійного заробітку не має), наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які таке обтяжують, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, відповідно до вимог ст.24-1 КУпАП суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 такий захід впливу, як попередження.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відтак, на підставі ст.36 КУпАП до ОСОБА_1 слід застосувати такий захід впливу, як попередження.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчинених адміністративних правопорушень та за своїм видом та мірою відповідає завданню й меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При цьому, суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Судові витрати

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП попередження є заходом впливу, що застосовується до неповнолітнього. Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір з неповнолітнього правопорушника, не підлягає стягненню.

Керуючись статтями 13, 24-1, 33, 34, 35, 36, 40-1, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 126, 245, 251, 283-285, 287-289 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

Неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121-3 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП застосувати до нього захід впливу у виді попередження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська