Справа № 152/252/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2025 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В.,

за участі:

неповнолітнього ОСОБА_1 ,

адвоката Кришини А.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , учня 11 го класу Шаргородського ліцею №1,

за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

у с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 241269, 07 лютого 2025 року о 21 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Героїв Майдану, в м. Шаргород, не мав посвідчення водія, тобто не мав права керування даним транспортним засобом, чи порушив п. 2.1. (а) Правили дорожнього руху.

18 березня 2025 року від адвоката Кришини А.М. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому вона вказує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП. В якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 241269 від 07 лютого 2025 року, пояснення ОСОБА_1 , скріншот паспорта ОСОБА_1 із застосунку «Дія» та диск з відеозаписами правопорушення. Зазначає, що відповідно до законодавства України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою - у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Складання протоколів про адміністративне правопорушення відносно неповнолітньої особи, відповідно до вимог ст. 270 КУпАП, повинно відбуватися виключно в присутності законних представників (батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників), оскільки внаслідок свого віку неповнолітня особа не може в повній мірі захищати самостійно свої права. До протоколу про адміністративне правопорушення має бути долучено пояснення батьків неповнолітнього або осіб, що їх заміняють, з метою встановлення психофізіологічного стану неповнолітнього правопорушника, умов, в яких він проживає, та вирішення питання про належне виконання батьками обов`язків з виховання своєї неповнолітньої дитини. Вказує, що із змісту протоколу серії ЕПР1 № 241269 від 07 лютого 2025 року та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення був неповнолітнім. Однак уповноважені особи, які складали протокол про адміністративне правопорушення, взагалі не ознайомили неповнолітнього ОСОБА_1 зі спеціальним правом, визначеним у ст. 270 КУпАП. Протокол відносно ОСОБА_1 був складений без врахування вказаних особливостей провадження у справах щодо неповнолітніх. Жодних відомостей про присутність законного представника під час процесуального оформлення інкримінованого неповнолітньому правопорушення матеріали справи не містять, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Згідно з п. 17. Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1376 від 06.11.2015 проведення опитування малолітніх чи неповнолітніх осіб допускається тільки за участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога. Установивши, що спілкуються з неповнолітнім, поліцейські були зобов`язані забезпечити прибуття на місце події законного представника, однак у порушення вимог ст. 270 КУпАП, ч. 2 ст. 33 Закону України "Про національну поліцію" цього не зробили. Вказує, що відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, насамперед увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника. При цьому правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього. Уповноважені особи (автор протоколу про адміністративне правопорушення) не переконався у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та його батьків законних представників, як того вимагають загальні положення норм права, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення. Наведені обставини вказують на порушення прав неповнолітнього ОСОБА_1 на захист та роблять недопустимими докази у справі. Долучений до матеріалів справи диск з відеофіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не може бути використаний як доказ вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки відеозапис є електронним доказом, а тому його копія надана суду має бути обов`язково засвідчена електронним цифровим підписом автора або особи уповноваженої на виготовлення наданої копії. Водночас цей відеозапис не засвідчено електронним цифровим підписом, що є додатковою підставою для визнання його неналежним та недопустимим доказом. Відеофайли були записані на невідомі пристрої, інформацію про які не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241269 від 07 лютого 2025 року, та в інших матеріалах справи. Долучений до матеріалів справи диск містить у собі два самостійних окремих відеозаписи №797686 та №798797, які у свою чергу були створені на різних записуючих пристроях, відомості про які не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241269 від 07 лютого 2025 року, оскільки у означеному протоколі вказано: «технічний засіб відеозапису: №798603, відеозапис проводився на бодікамеру №798603», який до матеріалів справи не долучено. Зміст наданих відео не містить жодних відомостей про особу, що здійснює відеозаписування, що працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу; про відеофіксацію вчиненого правопорушення та який пристрій вона ведеться, про роз`яснення ОСОБА_1 поліцейськими прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП. Жодних відомостей про присутність законного представника чи захисника під час процесуального оформлення інкримінованого правопорушення неповнолітньому ОСОБА_1 , а ні відеозапис, а ні матеріали справи також не містять. Вважає, що долучений до матеріалів справи диск з відеозаписами, проведеними на технічні засоби №797686 та №798797 з фіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП не є належним доказом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241269 від 07 лютого 2025 року не містить посилань на вказані технічні засоби. Відеозаписи даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та порушив правила дорожнього руху, за що був зупинений працівниками поліції, не містить. На запитання ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, працівник поліції відповів, що у нього є інформація про те, що автомобіль синього кольору може перевозити безакцизні товари. Однак законних підстав вважати, що у транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 знаходилися безакцизні товари, у поліцейських не було, адже доказів на підтвердження даного факту до адміністративного матеріалу не додано і вимога поліцейських без наявності достатніх підстав вважати, що в транспортному засобі дійсно знаходиться безакцизний товар, є перевищенням влади і не можна визнатися як законне розпорядження або вимогу поліцейського. Крім того, з моменту фіксації відеозапису поліцейським не повідомлено ОСОБА_1 про проведення відеозапису та на який пристрій він здійснюється, що, як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року в справі № 524/832/17 є порушенням вимог діючого законодавства з боку працівників поліції. На відеозаписі зафіксовано лише працівників поліції, їх службовий автомобіль та навколишню обстановку. Наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена, тому вважає, що провадження у справі підлягає закриттю. Просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення (а.с.12-16).

Адвокат Кришина А.М. в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених у ньому, просила провадження у справі закрити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених вище, не визнав. Підтримав клопотання адвоката.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до абз. 3-5 п. 17 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, у разі вчинення адміністративного правопорушення неповнолітньою особою віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно цієї особи. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, перелік яких передбачено частиною другою статті 13 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. Проведення опитування малолітніх чи неповнолітніх осіб допускається тільки за участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Однак, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не дотримані вимоги ст. 256 КУАП та вище вказаної інструкції.

З фрагментів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції, який повідомив про причину зупинку та запропонував надати посвідчення подія та документи на автомобіль. В подальшому ОСОБА_1 повідомив, що йому 17 років та він не отримував посвідчення водія та надав для огляду працівникам поліції автомобіль. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано присісти до службового автомобіля працівників поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вони не містять інформації про їх отримання у присутності законного представника неповнолітнього, чи представника служби у справах дітей.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 270КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Своєрідність неповнолітніх, як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у тому фізичному (календарному) віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.

Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП, що також відображено у ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію».

Так змістом ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Із копії скріншота «Дія» вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час вчинення адміністративного правопорушення має повних 17 років, тобто є неповнолітньою особою.

Проте, в порушення вимог ст. 270 КУпАП та ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, встановивши що особа, яка вчинила адміністративні правопорушення, була неповнолітньою, не забезпечив участь її законного представника чи захисника, під час складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, надання пояснень, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити, шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та/або його батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Відтак, докази по справі відносно неповнолітнього, здобуті посадовою особою з порушенням вимог ст.ст. 251, 270 КУпАП, а саме: під час збирання доказів не залучено законного представника чи захисника, тобто з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього, а тому, є недопустимими.

Так, у пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отримання доказів, було справедливим.

Оскільки всі докази у даній справі були здобуті працівниками поліції з порушенням вимог ст. ст. 251, 270 КУпАП, а саме без участі законного представника чи захисника неповнолітнього ОСОБА_1 , тобто з порушенням права на захист останнього, то всі зібрані по справі докази в обґрунтування винуватості неповнолітнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП- є недопустимими.

Так, у пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема, спосіб отримання доказів, було справедливим.

Пунктом 1 частини 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 247КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд враховує вимоги ч.1 ст. 284 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Отже, на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим.

Скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В. Войнаровський