Справа № 496/7231/24
Провадження № 3/496/374/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

06 березня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участі: секретаря Рогачко О.С.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Морозова В.Ю., в режимі відеоконференції

розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

08.04.2024 року о 21.00 годині в Одеській області Одеського району, 452 км. автодороги Київ-Одеса, ОСОБА_1 керував т/з Ford д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510. Результат огляду позитивний - 2,53 % проміле.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. в судовому засіданні підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Так, адвокат зазначив, що матеріалами справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, будучі в стані алкогольного сп`яніння. При складані адміністративного протоколу, працівниками поліції було допущено порушення правил етичної поведінки поліцейського, на ОСОБА_1 здійснювався психологічний тиск, що призвело до введення останнього в оману та він розцінював такі дії поліцейських, як виконання поліцейськими статистичних показників. В матеріалах справи відсутні докази повторності вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Відеозапис, що долучено до протоколу не є одним цілим фрагментом. Матеріали протоколу не містять інформації про модель, номер та серію, технічного пристрою, на якій здійснювалась відео фіксація. Поліцейським, під час складання протоколу не було роз`яснено його прав та порядок проходження освідування ОСОБА_1 .

05.03.2025 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про виклик та допит поліцейських, які зазначені в протоколі та відкладання судового розгляду.

Постановою суду від 05.03.2025 року клопотання ОСОБА_1 про виклик у судове засідання у якості свідка поліцейського, який складав протокол та відкладення судового засідання, яке призначено на 06.03.2025 року о 14.00 годині було залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що підстав для подальшого відкладення судового розгляду немає, а наданий суду об`єм інформації, дає можливість встановити, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкції).

Щодо посилань захисника на не залучення до розгляду справи поліцейських, які складали протокол, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудної камери фіксації обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені відеозаписи відображають подію, яка відбулася 08.04.2024 року, а саме зупинку транспортного засобу, продуття приладу Драгер та є належним доказом у справі з огляду на наступне.

Клопотанню про виклик свідків, суд дав оцінку у своєї постанові про відмову, від 05 березня 2025 року.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Суд не погоджується з твердженням ОСОБА_1 в його запереченнях, щодо того, що відеозапис не є повним.

Слід зазначити, що до суду надано два відеозаписи, які були встановленні на формі двох співробітників поліції, два відеозаписи, які фіксували подію з початку зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, з відеозапису встановлено, що місцем зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є 452 км. автодорога Київ-Одеса, Одеського району Одеської області, що є блок постом.

Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 у п. 10 Порядку - зазначено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Отже зупинка транспортного засобу була законною.

Відеозапис проводиться нагрудною камерою з початку події, а саме зупинки транспортного засобу. Далі, працівник поліції, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 , двічі роз`яснив особі процедуру проходження огляду, а саме можливість пройти продуття приладу Drager, на місці зупинки транспортного засобу, або направлення до найближчого медичного закладу, або відмовитись від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

На 05:50 хв. запису, ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та від направлення до медичного закладу. Після чого поліцейський повідомляє наслідки його відмови та пропонує пройти до приміщення блок посту для складання протоколу.

На 16:35 хв. запису, ОСОБА_1 повідомляє, що бажає пройти огляд з використанням приладу «Драгер». На підставі проведеного огляду, результат тесту показав позитивний результат, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 2,53 %;

Під час складання протоколу, на 39:00 хв. запису, співробітник поліції пропонує ОСОБА_1 надати свої пояснення в протоколі, або на окремому аркуші, на що останній відмовився.

На 47:00 хв. запису, співробітником поліції, відповідальним за складання протоколу, прочитано в голос ОСОБА_1 зміст протоколу,

Будь-яких ознак тиску на ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу з боку поліцейських не вбачається, твердження адвоката про виконання поліцейськими «плану», не підтвердженні жодним доказом, а отже є надуманим.

Згідно п. 1 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1, 2 Розділу ХІІ Інструкції, за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене КУпАП, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, поліцейські тимчасово вилучають посвідчення водія, виготовлене на бланку, та/або уносять до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відомості про це, які засобами центральної підсистеми єдиної інформаційної системи МВС вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення (стаття 265-1 КУпАП).

На 49:00 хв. запису, співробітник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом та вилучено посвідчення водія із наданням тимчасового посвідчення, про що проставлено відмітку в протоколу, що зафіксовано відеозаписом.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

Щодо твердження захисника, що відеозапис складається з двох частин, які перериваються між собою, суд зазначає, що само по собі те, що відеозапис ні є єдиним фрагментом ні є вирішальним при оцінці такого доказу на підтвердження вини водія. Головним критерієм у такому випадку є можливість з наданих відео встановити реальний перебіг подій, хронологію, зміст, та які у своєї сукупності дають суду підстави дійти безсумнівного висновку про доведеність вини водія, поза розумним сумнівом. Додані до протоколу відео, цім критеріям відповідають.

Вимогами Інструкції не передбачено зазначення серії, номера та моделі технічних засобів, яким велась фіксація події, проте поліцейським дотримано вимог Інструкції, КУпАП та зазначено технічний засіб, яким здійснено відео фіксацію а саме ПВР 471659, 471149.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Щодо посилання захисника на відсутність у матеріалах справи інформації чи притягувався ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, суд зазначає, що протокол складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а зазначена інформація є обов`язковою тільки при розгляді справ за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки це впливає на доведеність кваліфікуючої ознаки повторність. Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить положень, що у разі відсутності попереднього притягнення, може бути застосована інша санкція ніж позбавлення права керування та штраф.

Крім того, аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, а також враховуючи те, що з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, суд застосовує до правопорушника стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284, 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення 15 денного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 24.03.2025 року. Ураховуючи, що від штатної кількості 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки 7, відсутності у складі суду секретаря судового засідання, передачу справ іншого судді, яка звільнилась, що створило додаткове навантаження, показники навантаження перевищують нормативні у 5 разів, суд першої інстанції був позбавлений можливості виготовити рішення у строки, передбачені національним законом.

Суддя: В.М. Буран