Апеляційне провадження № 33/824/980/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

За ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №891822 16.07.2024 о 19:42 год на 94 км автодороги М-05 зі сполученням Київ-Одеса водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos» з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, явно виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу на Alcotest Drager, а також у медичному закладі, на що водій категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Білоцерківського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання, призначене на 27.02.2025 року, з`явилися представники поліції.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вказане не є перешкодою для розгляду справи без учасників судового розгляду.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Основними доводами апеляційної скарги були:

-працівник поліції, склавши стосовно апелянта протокол про адміністративне правопорушення, не здійснив тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу та не відсторонив апелянта від керування автомобілем.

-апелянт не відмовлявся проходити медичний огляд у закладі охорони здоров`я, але вказані обставини не зафіксовані на відео, оскільки поліцейськими було зупинено відеофіксацію ще до процедури складання протоколу.

-судом не було враховано обставин відсутності у іншого поліцейського нагрудної боді-камери.

- СД-диск з відеофайлами, який був долучений до матеріалів справи, є неналежним доказом, оскільки відеофайли записані на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших матеріалах справи.

Суд не може прийняти вказані доводи апелянта як підставу для скасування чи зміни оскаржуваної постанови з огляду на наступне:

У судовому засіданні були допитані працівники поліції, які надали пояснення, чому було зупинено транспортний засіб та зазначили ОСОБА_1 пред`явленні вимоги про проведення огляду у зв`язку з чим у них були підозри щодо стану, в якому перебував водій.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, подія фіксувалась на нагрудну боді-камеру Моторолла 477736,476083,477938, відео з Iphone 11. Вказаний СД диск з відеозаписом з нагрудної камери був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, наявний у матеріалах справи відеоматеріал фіксує події із самого початку до кінця відповідно до вимог Інструкції № 1026 від 18 грудня 2018 року. Будь-яких ознак монтування чи іншого втручання в запис нагрудної камери поліцейських не виявлено, зафіксовані події відображені у чіткій хронологічній послідовності і сумнівів у своїй автентичності не викликають.

Таким чином, апеляційний суд так відхиляє доводи про неналежність відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Що стосується твердження апелянта про те, що апелянт не відмовлявся проходити медичний огляд у закладі охорони здоров`я, але вказані обставини не зафіксовані на відео, оскільки поліцейськими було зупинено відеофіксацію ще до процедури складання протоколу, суд зазначає таке.

Порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачений ст. 266 КУпАП. Також це питання регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення водію транспортного засобу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу Драгер 7510 на місці зупинки або у лікаря нарколога, на що водій категорично відмовився, що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського.

Таким чином твердження апелянта не відповідають дійсності та не можуть бути прийняті судом.

Не має вирішального значення в даній справі і питання про те, що поліцейський не здійснив тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу та не відсторонив водія від керування транспортним засобом, оскільки таке відсторонення є лише наслідком встановлення та фіксації складу адміністративного правопорушення, відтак дане питання вирішувалося вже після того, як інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинене та належним чином підтверджене.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП була підтверджена на підставі сукупності належних та допустимих доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності постанови суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу. Порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба