П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Ільчук І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом старшого інспектора прикордонної служби відділу моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.185-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу ЗхРУ №327681 - 23.02.2025 року, о 14 год. 10 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в АДРЕСА_2 , вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби під час виконання ним своїх службових обов`язків, а саме: на неодноразову повторювану законну вимогу прикордонного наряду надати (пред`явити) документи, що посвідчують особу, відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення вимог ст.34 Закону України «Про Державну прикордонну службу» від 03.04.2003 року та вчинення адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав. Показав, що їхав на машині зі своєю дівчиною та товаришем на «Красію» покататися на лижах. В с. Оноківці, їх зупинили. Документи не відмовлявся показувати, однак бажав спочатку побачити документи осіб, які їх зупинили. Під час зупинки, дані особи не представилися. Після того, як приїхали працівники поліції, ним добровільно було надано для огляду документи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ільчук І.М. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила суду, що їхала з ОСОБА_1 на «Красію», де вони мали намір покататися на лижах. В с. Оноківці, їх машину зупинили для перевірки документів, однак ОСОБА_1 відмовився показувати документи, оскільки бажав спочатку побачити документи осіб, які їх зупинили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст.7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Диспозиція ч.1 ст.185-10 КУпАП передбачає, що правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Як вбачається з даного протоколу про адміністративне правопорушення, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, в такому не зазначено в чому полягало законне розпорядження чи вимога представника Державної прикордонної служби, і дій злісної непокори, які вчинив ОСОБА_1 .

В протоколі про адміністративне ідеться про те, що ОСОБА_1 відмовився надати для перевірки документи, що посвідчують особу, однак не вбачається зазначення представниками Державної прикордонної служби вимог чи розпоряджень, а також не вказано хто саме здійснив таку вимогу (не зазначено прізвище, ім`я по батькові посадової особи, доказів перебування на посаді та виконання даною особою у той час службових обов`язків).

У даному протоколі органом, який його оформляв вказано, що злісна непокора в діях ОСОБА_1 полягала в тому, що він не надав документи на вимогу прикордонного наряду, однак не з`ясовано можливість пред`явити документи та їх наявність у нього.

Вчинені ОСОБА_1 дії не свідчать про вчинення злісної непокори, такі дії не були виражені в зухвалій формі, яка б свідчили про явну зневагу до прикордонного наряду та їм не передувала відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень.

В даному випадку суддя констатує про відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, внаслідок відсутності в її діях складу такого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З наведених підстав, суддя приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись положеннями ст.ст. 185-10, 247 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк