справа № 619/1003/25
провадження № 3/619/473/25
ПОСТАНОВА

іменем України

17 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Пруднікової О.В., за участю секретаря судового засідання - Дєдової Н.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Остропілець В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

07.02.2025 біля 22 год 50 хв за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пров. Парковий, 3, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру 5/116, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2024 накладено штраф у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винним, зазначивши, що не перебував за кермом автомобіля, просив провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Остропілець В.І. в судовому засіданні просила провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування посилалась на те, що доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 07.02.2025 матеріали справи не містять. ОСОБА_1 неодноразово наголошував поліцейським, що він не керував транспортним засобом. Працівники поліції не перевірили хто знаходився на водійському сидінні. Відеозаписи не є безперервними. В протоколі не зазначено про повторність правопорушення. Матеріали справи не містять фіксації складення протоколу працівниками поліції та відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Порядок дорожнього руху на території України згідно з Законом України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд враховує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241335 від 07.02.2025, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та містить необхідні відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України; встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода. Також у протоколі зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовилась від проходження медичного огляду на місці зупинки, а також відмовилася від проходження медичного огляду в медичному закладі;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода;

- направленням на огляд з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.02.2025, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я;

- довідкою з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», згідно з якою, пошук "ГСЦ посвідчення водія" на причетність власності посвідчення водія значиться: посвідчення водія Українське КВІ296406, статус: зданий на збереження; термін дії: з 20.11.2020 по 20.11.2050; категорія В з 01.11.2018, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідкою старшого інспектора САП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, в якій зазначено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2024, накладено стягнення в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Крім того, до протоколу долучено ксерокопію постанови серії ЕНА № 4028526 від 07.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 20 400 грн та ксерокопію постанови серії ЕНА № 4028562 від 08.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 153 грн;

- довідкою старшого інспектора САП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, в якій зазначено, що транспортний засіб Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить КП «Постачальник послуг» ДМРХО, ; адреса власника: Харківська область, м. Дергачі, вул. Європейська (колишня 1 Травня), 8.

- даними, які містяться на DVD-R диску, який долучено до протоколу ЕПР1 № 241335 від 07.02.2025.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 07.02.2025 він керував автомобілем Hyundai Sonata. Зазначив, що не відкривав дверей поліції, тому що злякався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Так, диспозицією частини другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи правопорушника та захисника про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом спростовуються матеріалами справи та змістом відеозапису у їх сукупності.

Зі змісту відеозаписів, які містяться на DVD-R диску відстежується переслідування працівниками поліції транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після зупинки, двері транспортного засобу певний час ніхто не відкриває. Згодом, із задньої правої двері автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який повідомив поліцейським, що він не перебував за кермом автомобіля та відмовився від проходження медичного огляду на місці та в медичному закладі.

Водночас із відеозапису вбачається, що коли ОСОБА_1 відчинив задні праві двері автомобіля та вийшов, на сидінні водія транспортного засобу ніхто не сидів. На правому передньому пасажирському сидінні сиділа людина, яка на вимогу поліцейського не відчиняла дверей автомобіля (25-30 секунди відеозапису 0000000__0012).

На питання поліцейського Хто керував транспортним засобом, ОСОБА_1 відповів, що транспортним засобом керував його дядько ОСОБА_3 , який знаходиться в котельні.

Після цього ОСОБА_1 підійшов до будівлі, яка знаходилась поруч з автомобілем. Двері будівлі відкрив чоловік, якого ОСОБА_1 попросив: Скажіть, що ви їздили на цьому транспортному засобі, на що чоловік відповів: Та ні. Тим часом, пасажир, який сидів на правому передньому сидінні пересів на водійське сидіння транспортного засобу. На запитання поліцейського: Навіщо ви за кермо сіли, пасажир відповів: Я не за кермом.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки вони не узгоджуються з іншими встановленими судом обставинами у даній справі. Крім того, зі змісту відеозапису вбачається, що на час зупинки транспортного засобу та надання пояснень ОСОБА_1 на водійському сидінні ніхто не сидить.

Факт керування ОСОБА_1 07.02.2025 року також підтверджується рапортом інспектора поліції С. Касьяненка, згідно з яким 07.02.2025 ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

До того ж є суперечливими пояснення ОСОБА_1 , які він надав одразу після зупинки транспортного засобу повідомивши працівників поліції про те, що за кермом знаходився його дядько ОСОБА_3 , разом з тим в судовому засіданні сторона захисту підтримала позицію, що за кермом перебував свідок ОСОБА_2 , що не узгоджується з іншими встановленими судом обставинами.

Доводи адвоката про те, що частина відеозапису здійснювалася на відеореєстратор, відеозаписи не є безперервними, не є підставою для визнання їх недопустимими доказами, оскільки на даних відеозаписах зафіксовано рух транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинка транспортного засобу та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає.

Доводи про відсутність відеозапису складення протоколу та відсторонення ОСОБА_1 від керування не спростовують встановлених у справі обставин щодо керування ОСОБА_1 автомобілем та перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Суд погоджується з доводами захисника про те, що в протоколі від 07.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР повинно бути зазначено повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУПАП. Разом з тим, досліджуючи докази у їхній сукупності, суд доходить висновку, що незазначення працівниками поліції повторне не може бути підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Оскільки хоча поліцейським і не зазначено повторне вчинення порушення, до протоколу додано довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, в якій зазначено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2024, накладено стягнення в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Правопорушником та її захисником до суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, а також не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 оскаржувались дії працівників поліції під час виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки.

Вищевказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Позицію ОСОБА_1 з приводу невизнання своєї вини, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вона спростовується вищенаведенимим доказами, переглянутими відеозаписами, поясненнями ОСОБА_1 на місці зупинки 07.02.2025, тощо.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП безумовно, "поза розумним сумнівом", доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вказане адміністративне правопорушення у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім штрафу з позбавленням прав керування, санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає також оплатне вилучення транспортного засобу або без такого. Разом з тим, відповідно до довідки старшого інспектора САП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області транспортний засіб Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить КП «Постачальник послуг» ДМРХО. Таким чином, суд позбавлений можливості застосувати вказаний вид стягнення до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 2 ст. 130, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя О. В. Пруднікова