ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 33/819/70/25
ПОСТАНОВА

24 березня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі судді Бездрабко В.О., дослідивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Частково не погодившись із зазначеною постановою суду, 17 березня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в прохальній частині якої, серед іншого заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2025 року.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції 25 лютого 2025 року. Отже, останнім днем строку на подання апеляційної скарги є 07 березня 2025 року. Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 17 березня 2025 року.

Подавши апеляційну скаргу лише 17 березня 2025 року, ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження, не зазначивши обставини та причини, які об`єктивно вплинули на порушення особою строків подання апеляційної скарги. Зокрема, скаржником не зазначено дату, коли особа довідалась про прийняття оскаржуваного судового рішення, оскільки поновлення такого строку залежить від наявності поважних причин, з яким закон пов`язує можливість поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду. Під поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відсутність наведення та мотивування причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення унеможливлює для суду апеляційної інстанції вирішення питання для поновлення процесуального строку.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Оскільки скаржником в апеляційній скарзі не наведено причини пропуску особою визначеного законом строку на апеляційне оскарження, дана обставина унеможливлює розгляд питання про поновлення цього строку.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

З огляду на викладене слід вважати, що апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подана після закінчення передбаченого законом десятиденного строку на її оскарження, без зазначення скаржником причин, які б могли слугувати підставою для вирішення питання про поновлення процесуального строку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Наведені обставини не позбавляють ОСОБА_1 можливості подати апеляційну скаргу та заявити вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 25 лютого 2025року в порядку ч.2 ст. 294 КУпАП, зазначивши причини та обставини для такого поновлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду В.О. Бездрабко