Справа № 139/219/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року с-ще Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., отримавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 12 березня 2025 року о 17:00 год., за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не впускав її до власного будинку.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.18).

У зв`язку з наведеним, відповідно до положень ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону міститься визначення економічного насильства, згідно з якого це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 , доводиться обставинами зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №422584 від 13.03.2025, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.03.2025, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 12.03.2025, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та іншими матеріалами справи.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, його похилий вік (69 років), вважаю можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у мінімальному розмірі передбаченому санкцією інкримінованої йому частини статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2 ч. 1, 280, 283, 284 КУпАП України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню за цією частиною статті у виді штрафу у розмірі 20 НМДГ в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області.

Суддя: