Справа № 524/521/25
Номер провадження 3/524/830/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Олейнікова Г.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої двірником в ТОВ "Житлорембудсервіс", зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 05.01.2025 року, приблизно о 18 год. 10 хв. в АДРЕСА_3 , за місцем спільного проживання ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) вчинила стосовно свого співмешканця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, штовханнях та ляпасах, ображала нецензурною лайкою в присутності дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого могла бути або була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_3 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала та пояснила, що 05.01.2025 року, коли між нею та її співмешканцем ОСОБА_2 виникла сварка, то її син ОСОБА_3 взагалі не був вдома, тому подія відбулась не в присутності ОСОБА_3 . Просить суд закрити провадження по справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП.

Суддя, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.173-2 ч.2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Диспозиція ст. 173-2 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України Про запобігання та протидію домашньому насильству дає наступне визначення домашнього насильства - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство - це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Варто зауважити, що під поняттям "домашнє насильство" розуміється певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. При цьому домашнє насильство - це не будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї.

Ознакою домашнього насильства є залежність потерпілого від кривдника чи значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав і свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття сварка, конфлікт, насильство.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Системний аналіз чинного національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Отже, конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 490039 від 05 січня 2025 року; рапорт від 05 січня 2025 року, яким зафіксовано факт повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_1 ; письмові пояснення ОСОБА_1 від 05 січня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 05 січня 2025 року

Проте, всупереч вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП до протоколу не долучено жодних інших об`єктивних та безсторонніх доказів, які б дозволяли судді на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про вчинення особою саме інкримінованого вище адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі від 05 січня 2025 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 року за № 3733-ІХ статтю 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 19 грудня 2024 року.

Отже, з 19 грудня 2024 року вчинення домашнього насильства характеризується такою обов`язковою ознакою, як завдання наслідків у виді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а не ймовірність завдання такої шкоди як про це зазначено в протоколі відносно ОСОБА_1 .

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить в описі суті вчиненого адміністративного правопорушення дій ОСОБА_1 саме стосовно неповнолітнього сина, як про це зазначено у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто які дії стосовно дитини було нею вчинено, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю цієї дитини.

Натомість, вищевказаним Законом (№ 3733-IX від 22.05.2024) було внесено зміни і до ст. 269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди".

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою і у працівників поліції не має необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дитини вчинено не було.

Натомість, за одним і тим же фактом працівниками поліції було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Суддя при розгляді справ про адміністративні правопорушення не вправі самостійно кваліфікувати дії особи, додавати конструктивні чи кваліфікуючі ознаки складу адміністративного правопорушення, які не вказані в протоколі, виходити за межі складеного протоколу.

Таким чином, оцінюючи фактичні дані, які наявні в матеріалах справи, суддя не вбачає в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої особи, оскільки в її діях відсутні ознаки складу вказаного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя: Ганна ОЛЕЙНІКОВА