ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/6631/24 Головуючий в 1 інст. Мінгазов Р.В.
Провадження №33/807/387/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), його захисника - адвоката Шимка А.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою адвоката Шимка А.О. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця (відповідно до протоколу), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Інші відомості суду не відомі,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186355 1 грудня 2024 року о 15 год. 25 хв. по вул. Центральній буд. 1 в с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Ranger д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, порушення мови, зіниці які не реагують на світло. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Від керування транспортного засобу відсторонений, про повторність попереджений.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у зазначений в ньому час і місці керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шимко А.О. та ОСОБА_1 звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначили, що не погоджуються з нею. Вважають, що справу було розглянуто судом не об`єктивно, з грубим порушенням основних засад судочинства, що в результати призвело до прийняття необґрунтованого рішення. Крім того, вищевказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, через що підлягає скасуванню.

Посилаючись на порушення проведення поліцейським процедури огляду ОСОБА_1 зазначили, що після перевірки документів поліцейським було висунуто вимогу пройти огляд у лікаря-нарколога нібито через наявність зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, однак жодних ознак сп`яніння не було. Відтак, ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння не мав. Посилаються на те, що ОСОБА_1 погодився на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, співробітники поліції відмовились забезпечити його доставку до медичного закладу для проведення огляду. Таким чином, ОСОБА_1 самостійно прибув до медичного закладу та пройшов огляд. Однак, після прибуття до медичного закладу була оголошена повітряна тривога, яка не давала можливості ОСОБА_1 пройти огляд негайно. За результатами вказаного огляду ОСОБА_1 був складений висновок № 10304 від 1 грудня 2024 року та встановлено, що він перебував у тверезому стані. Отже, вважають, що даний факт виключає наявність будь-якого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказують на порушення поліцейським «Інструкції», оскільки відеозапис події, який міститься в матеріалах справи, свідчить про те, що відео фіксація події, що викладена в протоколі, з моменту початку службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася.

Враховуючи зазначені обставини вважають, що вину ОСОБА_1 не доведено чіткими та переконливими доказами, а тому в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просять постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2025 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

28 лютого 2025 року до Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Шимка А.О. про витребування матеріалів та виклик свідків. Клопотання захисник обґрунтовує тим, що враховуючи неможливість ОСОБА_1 самовільно припинити виконання наказу командира та самовільно залишити особовий склад та ввірену йому військову техніку, враховуючи відсутність офіцерів в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 , на місці зупинки (блокпост) командуванням, був направлений офіцер - молодший лейтенант ОСОБА_2 , який по приїзду довів до відома наказ командира прослідувати з ним до лікарні для проходження огляду, що в послідуючому було і виконано.

У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Шимко А.О. підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити. Додав, що суддею суду першої інстанції незаконно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, оскільки останній має статус УБД. Вказав, що у зазначений в протоколі день та час, ОСОБА_1 виконував бойове розпорядження командира, із особовим складом прямував до військової частини. Вказує, що відповідно до вимог військового статуту, ОСОБА_1 не мав можливості не виконувати наказ. Співробітник ВСП не міг відмінити наказу командира, оскільки за такі дії, передбачена відповідальність ст. 412 КК України. Додав, що оскільки ОСОБА_3 є військовослужбовцем, співробітник поліції не мав повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що не повідомив поліцейських на місці зупинки транспортного засобу про виконання ним бойового розпорядження, оскільки вважав, що керування ним військовим автомобілем засвідчує даний факт.

Щодо заявленого клопотання адвоката Шимка А.О. про витребування матеріалів та виклик свідків, то апеляційний суд відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне.

Так, з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП вбачається, що апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В даному випадку, захисник ОСОБА_1 адвокат Шимко А.О. звертався до суду першої інстанції з клопотанням про закриття провадження в справі, однак з клопотанням про витребування матеріалів та виклик свідків ні ОСОБА_1 , ні його адвокат до суду першої не зверталися, тобто такою можливістю не скористалися. Отже, суддя апеляційного суду не вбачає передбачених ч. 7 ст. 294 КУпАП підстав для задоволення заявленого клопотання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шимка А.О., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Доводи апелянта щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №186355 від 1 грудня 2024 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 1 грудня 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, зіниці, які не реагують на світло, порушення мови. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою від проходження (а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с 10).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п. 2.5 ПДР на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак співробітники поліції відмовились забезпечити його доставку до медичного закладу, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпосту. Перевірка документів та огляд транспортного засобу. Під час перевірки документів ОСОБА_1 , поліцейський виявляє у нього ознаки наркотичного сп`яніння, оголошує їх. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду. При цьому, ОСОБА_1 жодного разу не вказує поліцейським про необхідність виконання ним термінового воєнного розпорядження командира. Попередження водія ОСОБА_1 про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, складання та підписання протоколу.

Отже, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання сторони захисту на виконання ОСОБА_1 військового розпорядження до уваги суддею апеляційного суду не приймається, оскільки доказів того, що саме 1 грудня 2024 року виникла ситуація, яка спонукала ОСОБА_1 керувати транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять та стороною захисту не надано.

Про необхідність виконання термінового воєнного розпорядження командира не зазначав ОСОБА_1 і на місці зупинки транспортного засобу, що засвідчує відеозапис події, письмові пояснення, додані до протоколу та пояснення останнього при апеляційному перегляді справи. Більш того на безпідставність доводів сторони захисту з привод того, що ОСОБА_1 не міг проїхати до спеціалізованого медичного закладу для проходження огляду через те, що йому було потрібно негайно виконувати розпорядження командира вказує зміст його письмових пояснень, згідно яких він перебував поряд з працівниками поліції тривалий час з 15.20 год. до 18.03 год., тобто той час, за який він об`єктивно мав можливість пройти огляд та повернутись до місця, де його зупинили.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

На доводи адвоката про те, що співробітник поліції не мав права складати протокол відносно ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем слід зазначити наступне.

Так, аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння за його самостійним зверненням із порушенням 2-х годинного строку, оскільки під час огляду мали місце повітряні тривоги, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменті встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновком судді районного суду про те, що оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 1 грудня 2024 року о 21 год. 30 хв., з урахуванням проведеного огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак, є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Також суддя апеляційного суду звертає увагу, що з доданого висновку, за відсутності акту медичного обстеження, не надається можливим встановити самостійного проходження ОСОБА_1 медичного огляду саме на стан наркотичного сп`яніння.

Одночасно слід відмітити, що в даному випадку вирішується питання саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і поважних причин такої відмови за матеріалами справи не вбачається.

Крім того, долучені стороною захисту до апеляційної скарги роздруківки з телефонного додатку не підтверджують факт того, що ОСОБА_1 звернувся до лікаря нарколога в період дії повітряної тривоги, оскільки не відображає її дію станом на час огляду ОСОБА_3 лікарем о 21 годину 30 хвилин.

На твердження апелянта про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не є безперервним, слід зазначити, що наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення, а саме: рух та зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На аргумент апеляційної скарги про незаконно стягнення судом з ОСОБА_1 судового збору, оскільки останній має статус УБД слід зазначити, що положеннями ст. 5 ч. 1 п. 13 ЗУ «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. В даній справі не є предметом розгляду порушення прав ОСОБА_1 .

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справу переглянуту в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Спільну апеляційну скаргу адвоката Шимка Андрія Олександровича та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/6631/24