Справа № 127/8396/25
Провадження № 3/127/1785/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.03.2025 року серія ЕПР1 № 269466 «12.03.2025 року о 14:06 год у м. Вінниця, по вулиці Київська, 175, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем дорожній номерний знак НОМЕР_2 , здійснив буксирування напівпричепу дорожній номерний знак НОМЕР_3 , в якому перевозив будівельний матеріал, а саме бетон та допустив самовільний вилив бетону на проїзну частину, чим здійснив її забруднення, чим порушив Р22030500».

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що під час руху не бачив у дзеркало, щоб відбувався самовільний вилив бетону на проїзну частину. Факт самовільного витоку бетону заперечив, пояснив, що, коли прибув на місце розвантаження, витоку бетону, його недостачі виявлено не було. Поліція зупинила пізніше, на іншій ділянці дороги, показали фото розлитого бетону, але хто його розлив, йому не відомо.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП: завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини 1 статті 139 КУпАП передбачає відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено поняття доказів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів, як це визначено нормами чинного законодавства, на підтвердження тих обставин, що саме діями водія ОСОБА_1 було допущено самовільний вилив бетону на проїзну частину, що призвелодо її забруднення, суду не надано.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок або спокій громадян і прагне до цього. Доказів того, що ОСОБА_1 достовірно знав, що з керованого ним автомобілем та причіпу виливався бетон, до матеріалів справи не додано.

Автомобіль а місці виливу не зафіксовано. Схему складено за відсутності автомобілю.

Відеозаписи факту події відсутні.

Письмові пояснення осіб, один з яких працівник ТЦК, які з блок-посту на в`їзд у м. Вінниця по вул. Київській могли бачити вилив бетону за адресою АДРЕСА_2 , тобто після проїзду блок-посту в межах міста, безпосередньо в момент виливу з візуальним фіксуванням номерного знаку автомобіля та причіпу, суд оцінює критично, оскільки місце виливу розташоване за спиною осіб, які несуть чергування на означеному блок-пості.

В зв`язку з чим, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 139 КУпАП

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили, що в діях ОСОБА_1 містився б склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.139 КУпАП, а наявні докази викликають в суду обґрунтовані сумніви у винуватості ОСОБА_1 ..

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 139, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: