Провадження №: 3-зв/755/3/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галига І.О., розглянувши заяву адвоката Юрченка Ю.Б., в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. від розгляду справи №755/19748/24 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява захисника ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Ю.Б. про відвід судді Омельян І.М. від розгляду справи №755/19748/24, яка за результатом автоматизованого розподілу передана у провадження судді Галиги І.О.

За результатами розгляду вказаної заяви судом встановлено наступне.

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. перебуває матеріал справи №755/19748/24 щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Юрченко Ю.Б. в судовому засіданні від 19.03.2025 року заявив відвід судді Омельян І.М. в якій зазначив, що суддею 10.03.2025 року було задоволено клопотання сторони захисту про витребування відповідних доказів від КНП «КМНКЛ «Соціотерапія». 19.03.2025 року у судовому засіданні судом було повідомлено сторону захисту про те, що витребувані матеріали надійшли до суду. Вказав, що ним було заявлено клопотання про можливість ознайомитися з даними матеріалами, проте суддя Омельян І.М. без належного мотивування в категоричній формі відмовила у задоволенні вказаного клопотання, що, на переконання сторони захисту, порушило право на захист.

В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Юрченко Ю.Б., будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилися, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, з метою недопущення спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників провадження.

Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної вище справи були розміщені на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду м. Києва.

Суддя Омельян І.М., будучи повідомленою про день, час та місце розгляду заяви про відвід, у судове засідання не з`явилась, бажання дати пояснення з приводу заявленого відводу не висловила.

Так, згідно зі ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вимогами статті 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 56 вказаного Закону суддя (суд) зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Судом встановлено, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня правова регламентація, яка б регулювала відвід судді. Проте, положеннями діючого Кримінального процесуального кодексу України врегульоване вказане питання.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому наявні підстави для розгляду заяви про відвід по суті.

Таким чином, суддя вважає, що при розгляді даної заяви про відвід, слід застосовувати аналогію права з кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

2. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Так, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Сам відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Поряд з цим, заявником не надано належних та підтверджених даних, які б викликали сумніви в тому, що суддя Омельян І.М. є упередженою, або свідчили б про наявність інших підстав для відводу судді. При цьому заявником виключно наводиться мотивування незгоди з діями суду, що не може бути єдиною об`єктивною підставою для вирішення питання про упередженість суду з точки зору «стороннього спостерігача».

Окрім того, судом здійснено аналіз наявної інформації в електронній системі документообігу суду КП «Д-3» та встановлено, що заявником втретє заявляється відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. від розгляду вищевказаного адміністративного матеріалу. При цьому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Омельян І.М. за подібних підстав звернення - неналежного мотивування суддею Омельян І.М. рішення про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, заява адвоката Юрченка Ю.Б., в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Омельян І.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Суд вважає за необхідне окремо проаналізувати питання стосовно наявності зловживання процесуальними правами учасниками адміністративного провадження.

Так, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання суду, заявлені стороною захисту підстави для відводу є тотожними з попередніми заявами про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М.

Оскільки у даному провадженні захисник ОСОБА_1 - адвокат Юрченко Ю.Б. неодноразово (тричі) заявляв відводи судді Омельян І.М. в рамках справи №755/19748/24, отже наявні ознаки зловживання правом на відвід, що може безпосередньо вплинути на сплив строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, що нівелює завдання адміністративного провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 251, 252, 279 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Юрченка Ю.Б., в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. від розгляду справи №755/19748/24 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: