Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/137/25
Провадження № 3/670/83/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року селище Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Мусієнко М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22.02.2025 серії ВАД № 271864, 22.02.2025 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_1 , здійснив продаж рідини прозорого кольору з різким запахом алкоголю у пластиковій пляшці об`ємом 0,5 л, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання 18.03.2025 не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяву про відкладення розгляду справи не надав, а тому суддя вважає можливим відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП розглянути справу за його відсутності.

За положеннями ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначаються відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2025 серії ВАД № 271864 та доданих до нього матеріалів посадова особа органу поліції, яка склала протокол, кваліфікувала дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП. Про це свідчать рапорт від 22.02.2025, довідка сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, надана суду, а також виправлення, здійснені у супровідному листі та у самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Дана норма права є бланкетною, диспозиція якої не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених в іншому нормативному акті, у якому сформульовані конкретні правила поведінки.

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.02.2025 серії ВАД № 271864 зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Посилання є неправильним, оскільки даний закон втратив чинність 01 січня 2025 року на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18.06.2024.

Відповідно до п. 76 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-ІХ від 18.06.2024, роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування.

Згідно з ч. 7 ст. 16 цього Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Частиною 1 статті 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає дії суб`єкта підприємницької діяльності щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без ліцензії або марок акцизного збору.

Виходячи з вказаних норм закону, роздрібна торгівля тютюновими виробами та горілчаними виробами дозволяється лише суб`єкту господарювання і за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на роздрібну торгівлю зазначеними виробами. Отже, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів, доданих до нього, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

За відсутності хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення, відсутній і сам склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не повинен самостійно збирати інформацію, яку необхідно збирати особам, що складають протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2023, згідно з яким у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 04/8036/16-а.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому норми Конституції України щодо презумпції невинуватості необхідно застосувати і при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинуватою доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на користь особи.

Діяння повинно містити усі ознаки складу правопорушення, за відсутності хоча б однієї ознаки вважається відсутнім склад адміністративного правопорушення у цілому.

Суд розглядає справу лише в межах наявних у ній доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, зокрема вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів вини особи, суддя дійшла висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 9, 156, 247, 251, 255, 280 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

2 (дві) пляшки об`ємом 1,5 л, в яких знаходиться рідина прозорого кольору, вилучені згідно з протоколом огляду та вилучення від 22.02.2025 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мар`яна МУСІЄНКО