ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/1572/25

провадження № 3/521/1653/25

13 березня 2025 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси

Михайлюк О.А., розглянувши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №578061 від 10.01.2025 року, водій ОСОБА_1 , 10.01.2025 року о 10 год. 45 хв. в м. Одеса по вул. Степова 8, керував автомобілем марки «DAEWOO MATIZ» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, порушення мови), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився на місці зупинки у встановленому законом порядку на відео, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у скоєнні правопорушення не визнав, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, пояснив, що має гіпертонічну хворобу III стадії, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, захворювання очей, у зв`язку із цим, у нього відбувається тремтіння пальців рук, порушення мови та руху при ходьбі.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Ломей Дмитро Володимирович, просив суд закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку поясненням особи, відносно якої розглядається протокол, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі необхідно закрити з огляду на наступне.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, органи поліції дійшли висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання своїх обов`язків зобов`язаний неухильно дотримуватися прав і свобод людини, забезпечувати громадський порядок та належне виконання своїх функцій відповідно до закону. Статті 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлюють обов`язок поліції використовувати технічні засоби для фото- та відеофіксації при виконанні службових обов`язків з метою забезпечення доказової бази.

Частина 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і засобів, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, встановлює, що відеозапис на портативний відеореєстратор має розпочинатися з моменту початку виконання службових обов`язків і тривати безперервно до їх завершення. Винятком є лише випадки, коли поліцейський перебуває у приватному становищі (перерва для їжі, відвідування вбиральні тощо).

Згідно з нормами закону, метою використання відеофіксації є створення безперервного ланцюга доказів, що дозволяє чітко відтворити хронологію подій і забезпечити їхню достовірність. Будь-яке переривання чи зміна технічного засобу для фіксації подій може призвести до викривлення або втрати важливої інформації, що підриває принцип повноти та об`єктивності доказів.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи та відтвореного у судовому засіданні, судом встановлено, що на відеозаписі відображена інша особа, яка керувала автомобілем, оскільки, під час встановлення особи, яка керувала транспортним засобом представилась, як « ОСОБА_2 , 1968 року народження».

Крім того, у судовому засіданні захисник адвокат Ломей Д.В. пояснював, що 10.01.2025 року, ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з порушенням правил користування ременями безпеки. На підставі чого складено відповідну постанову за ч. 5 ст. 121 КУпАП. При цьому працівники поліції не роз`яснювали що будуть складати адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до долученого клопотання про закриття провадження, медичних виписок з історії хвороби ОСОБА_1 вбачається, що останній має ряд захворювань: Гіпертонічна хвороба III стадії, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, захворювання очей. На підставі вказаних захворювань ОСОБА_1 , що проявляються у вигляді затримки мовлення, тремтіння рук, тощо, працівники поліції дійшли хибного висновку, що він знаходився у наркотичному сп`янінні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не може вважатися належним доказом, оскільки працівниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1026 від 18 грудня 2018 року при здійсненні відеозапису, а також у зв`язку із тим, що протокол про адміністративне правопорушення має розбіжності з доданим до нього відеозаписом. Даний відеозапис, долучений до матеріалів справи має перевагу під час встановлення фактичних обставин справи та оцінці доказів, а отже можливості визнання останнього водієм, який може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП не вбачається.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 функцій водія та рух транспортного засобу під його керуванням, враховуючи, що складом адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, зважаючи на приписи ст. 62 Конституції України, з якими вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, вважаю, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутній.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Аналізуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не було порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно абзацу 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 221, 247, 251, 252, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.Михайлюк