Справа № 289/391/25
Номер провадження 3/289/261/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 року, серії ЕПР1 №252271, 19 лютого 2025 року, о 10 год. 09 хв., поблизу с. Кочерів в Житомирській обл. на автодорозі М-06 86 км., ОСОБА_1 , керував Т/З Volkswagen LT35, номерний знак НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів на маршруті Житомир/Базар, який був необладнаний справним вогнегасником. Порушення вчинено повторно протягом року постанова серії ЕНА 2935031 від 29.08.2024 за ч. 2 ст 121 КУпАП, чим порушив вимоги п.31.4.7.6 ПДР відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду з`явився, свою участь в судовому засіданні забезпечив через свого представника - адвоката Єсіна П.С., який подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просив суд закрити вказану справу у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення. У заяві також зазначив, що ОСОБА_1 свою вину не визнає. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, щодо підстав зупинки вказаного транспортного засобу, а також в справі відсутні докази, зокрема: пояснення свідків, відео доказ, які б могли свідчити про відсутність чи несправність зазначеного в протоколі вогнегасника.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи та співставляючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу Верховенства права в Україні.

Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та на збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 4 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; а також керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Однак, вивченням зазначеного протоколу встановлено, що його складено з окремими суттєвими розбіжностями, зокрема, зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення є не зрозумілим місце вчинення вказаного правопорушення, а саме: в п. 7 протоколу місце скоєння та опису установлених даних вбачається наступне: "19.02.2025 10:09:00 ДОРОГА М-07 107КМ 19.02.2025р о 10год 09хв в Житомирській області поблизу с. Кочерів на А/Д М-06 86км...".

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Однак, як вбачається з вказаного адміністративного протоколу, зокрема, з пункту 1. Дата складання протоколу, його складено 20.02.2025 о 18:30:17, тобто після спливу двадцяти чотирьох годин.

Зазначені обставини вказують на суттєві порушення ст. 256 КУпАП під час складання протоколу, що в свою чергу унеможливлює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35).

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог надавали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Також не усуває цих суперечностей і наявний в матеріалах справи рапорт капрала поліції В.Горновича, оскільки такий може бути належним доказом законності зупинки, лише в сукупності з іншими доказами. Оскільки, в зазначеному рапорті, також не вказано конкретної причини зупинення вказаного транспортного засобу, тому він не може відноситися до належних доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не було долучено жодного доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом.

Так, диспозиція норми ст. 121 КУпАП виділяє конкретні види адміністративних правопорушень, з обов`язковою ознакою, а саме: це "Керування водієм транспортним засобом...".

При цьому, дана форма правопорушення передбачає обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності факт керування правопорушником транспортним засобом.

Тобто, з аналізу ст. 121 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення однієї з цих норм настає виключно у разі керування або експлуатації транспортного засобу.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а.

Також, п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили вказаний автомобіль.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, окрім «візуального спостереження» працівника поліції, на основі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення. Таке спостереження працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17). Обґрунтування ж матеріалів справи про адміністративне правопорушення фактично лише показами (власним спостереженням) поліцейського ставить під сумнів його незацікавленість в результатах розгляду справи.

У даному випадку для підтвердження допущеного порушення ОСОБА_1 працівник поліції відповідно до ст. 251 КУпАП не був позбавлений можливості надати фото або відеоматеріали події.

У свою чергу Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене суд вважає, що саме по собі складання протоколу, за відсутності інших достовірних доказів, які би підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, не може бути визнано достатнім доказом для підтвердження винуватості останього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин, на переконання суду, залишився не доведеним факт вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а відтак провадження по справі слід закрити.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що інші докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК