Справа № 727/1936/25
Провадження № 3/727/583/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівців Дубець О.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівців з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ВАБ №846747 від 09 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 08 лютого 2025 року близько 22 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно висловлювалася нецензурною лайкою, ображала свого чоловіка ОСОБА_2 , чим завдала шкоду психічному здоров`ю та вчинила насильство психологічного характеру. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не визнала. Пояснила суду, що конфлікти між нею та її колишнім чоловіком стаються постійно через поділ майна подружжя, вказує, що того дня їй зателефонував чоловік і почав їй погрожувати фізичною розправою у зв`язку з чим вона була змушена покинути будинок, повідомивши сину що йде на роботу. Вийшовши з будинку, їй зателефонувала сусідка і повідомила, що до них прийшла поліція і щоб вона з`явилася вдома. Зайшовши додому, вона подбачила, що там вже були працівники поліції, яких викликав чоловік, повідомляючи їм, що вона не пускає його додому, у зв`язку з даним обставинами працівниками поліції було складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що конфлікт трапився через те, що ОСОБА_1 не пускає його до їхнього спільного помешкання, вказуючи що вона забрала його всі речі, щоб він покинув будинок і пішов з дому, у зв`язку з чим ОСОБА_2 змушений шукати інше житло. Оскільки конфлікти стаються часто, він викликав поліцію. Разом з тим, потерпілий повідомив, що метою виклику поліції було попередження виклику поліції з боку його колишньої дружини, шкоди його психічному здоров`ю завдано не було.

Адвокат Черкез М., який дії в інтересах ОСОБА_2 , підтримав надані його клієнтом пояснення.

За змістом статті 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

Згідно з диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП (у діючій редакції) встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій стосовно особи, щодо якої вони були спричинені.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство це така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зауважує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

До матеріалів справи долучено протокол ВАБ №846747 від 09 лютого 2025 року, форма оцінки ризиків домашнього насильства від 08.02.2025 року, заява та пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 08.02.2025 року.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що сварки та конфлікти, які постійно виникають між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стосуються питання користування квартирою, яке є спільним майном подружжя, та спілкування батька з дитиною. Наведене підтверджується поясненнями обох сторін в судовому засіданні.

Одночасно суд зазначає, що для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, сварки, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство це навмисне застосування фізичної сили або влади, здійснене або у вигляді загрози, направлене проти себе, проти іншої особи, групи осіб або спільноти, результатом якого є (або висока вірогідність цього) тілесні ушкодження, смерть, психологічна травма, відхилення в розвитку або різного роду збиток.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною тенденцій (потреб, інтересів, цінних орієнтацій, соціальних установок, планів тощо) у свідомості окремо взятого індивіда, в міжособистісних взаємодіях та міжособистісних стосунках індивідів чи груп людей.

Сварка це гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами; стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Особливість домашнього насильства полягає в наявності повторності в часі інциденту, множинних видів насильства (патерну), системної основи, повної влади та контролю на постраждалою особою, насильницьких діях у відносинах між близькими людьми.

Образливі висловлювання в рамках конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без наявності доказів про завдання шкоди не підпадають під склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, суд вважає, що її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 173-2, 247, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Дубець О.С.