Справа № 496/1126/25
Провадження № 3/496/1004/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Бєлого В.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

17.02.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 № 249140 і ставиться йому в вину те, що він 08.11.2024 року о 17 год 35 хв., за адресою: Одеська область, Одеський район, шосе Тіраспольське, 22/10, керував транспортним засобом «МАН 19.293» державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на перехрестя з круговим рухом, напрямок до якого має дві смуги попутного напрямку, зайнявши крайню праву смугу, почав рух та допусти зіткнення з транспортним засобом «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з права від транспортного засобу «МАН» державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. При цьому пояснив, що 08.11.2024 року, керуючи автомобілем марки «МАН» він рухався по автодорозі «Одеса-Кишинів» на під`їхавши до СП «Два стовпи» зупинився ближче до правого краю дороги, так як мав намір не перехресті, де організовано круговий рух, повернути праворуч. Під час виконання повороту праворуч сталося зіткнення його транспортного засобу та транспортного засобу марки «Форд», який перебував з права від його автомобіля рухався по узбіччю та перебував в «мертвій зоні» не в зоні його видимості. Вважає винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді водія легкового автомобіля ОСОБА_2 , так як він перед перехрестям зупинився на узбіччі та почав рух в напрямку перехрестя не переконавшись в безпеці маневру.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 08.11.2024 року у вечірній час, керуючи автомобілем марки «Форд Фокус» він рухався по автодорозі «Одеса-Кишинів» в напрямку СП «Два стовпи». Перед блок-постом авто рухались одним рядом по середині межі, проїдавши пост, автомобілі продовжили також рухатись. Він помітив дорожній знак «5.16», який показував кількість смуг на перехресті, тому він розумів, що на зазначеному перехресті, де організований круговий рух, дві смуги руху. Перед перехрестям стояв автомобіль марки «МАН», а правіше від нього було асфальтне покриття. Відстань від автомобіля «МАН» до стовпа, який розташований з правого боку, дозволяла йому рух з права від вантажного автомобіля. Він під`їхав до перехрестя та зупинився з права від автомобіля «МАН». Далі він та автомобіль «МАН» почали рух в напрямку перехрестя з круговим рухом. Автомобіль «МАН» почав виконувати правий поворот в результаті чого сталося зіткнення їх транспортних засобів. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Він вважає винним в зазначеному ДТП водія автомобіля «МАН», який порушив п. 10.6 Правил дорожнього руху, так як він виконував поворот праворуч не з крайнього правого положення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Ч. 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

В графі 7 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 249140 від 17.02.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 «керуючи автомобілем «МАН 19.293» державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на перехрестя з круговим рухом, напрямок до якого має дві смуги попутного напрямку, зайнявши крайню праву смугу, почав рух та допусти зіткнення з транспортним засобом «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з права, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали матеріальні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України «залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції».

Опис установлених даних в протоколі (графа 7) являє собою певну суперечливість як в наведенні обставин дорожньо-транспортної пригоди, відповідність дій учасників пригоди до описаних обставин та відповідного наслідку відповідальності сторін (юридичний аспект).

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Під час дослідження протоколу серії ЕПР1 № 249140 від 17.02.2025 року встановлено, що транспортний «Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 » розташовувався з правого боку від транспортного засобу «МАН 19.293» державний номерний знак НОМЕР_1 , тому зазначення в протоколі порушення правил дотримування безпечної дистанції не можуть перебувати в прямому причинно-наслідковому зв`язку з зазначеною дорожньо-транспортною пригодою. До того ж, в протоколі зазначено, що водій транспортного засобу «МАН 19.293» державний номерний знак НОМЕР_1 перед перехрестям зайняв крайню праву смугу, що в свою чергу, унеможливлює розташування інших транспортних засобів в цій же смузі, а тому перебування будь-якого транспортного засобу правіше від автомобіля марки «МАН» передбачає їх перебування за межами проїжджої частини, як повністю, так і частково, що протирічить вимогам ПДР України.

Відповідно практики ЄСПЛ, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» рішення від 30.05.2013 р.) та «Карелін проти Росії («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016 р.), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В судовому засіданні був досліджений відеозапис обставин дорожньо-транспортної пригоди, долучений до матеріалів справи. Дослідженням зазначеного доказу встановлено, що перед перехрестям з круговим рухом в стаціонарному положенні перебуває вантажний транспортний засіб («МАН 19.293» державний номерний знак НОМЕР_1 ). З лівого боку від нього, перед перехрестям, розташований інший транспортний засіб. З огляду на можливість розташування двох смуг для руху перед перехрестям, на які посилається ОСОБА_3 , обидві смуги були зайняті транспортними засоби. Далі вбачається, що з правого боку від вантажного автомобіля зупинився третій транспортний засіб («Ford» державний номерний знак НОМЕР_2 ). Отже ОСОБА_3 , порушуючи вимоги дорожнього знаку 5.16, зупинив свій транспортний засіб перед перехрестям в порушення вимог ПДР України, при цьому поставивши себе в небезпечне становище, почавши свій рух в умовах обмеженої оглядовості, так як відповідно до ПДР України обмежена оглядовість - це видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами, так як із-за автомобіля («МАН 19.293» державний номерний знак НОМЕР_1 він не мав можливості стежити за дорожньою обстановку в межах перехрестя з круговим рухом.

З вказаного відеозапису також встановлено, що водій ОСОБА_1 , перебуваючи в правій смузі руху, виїжджаючи на перехрестя з круговим рухом, не здійснював виїзд на ліву смугу руху, а продовжував рух саме в правій смузі, де крім нього не повинно бути інших транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Враховуючи вимогу п. 1.4 ПДР України, ОСОБА_1 вправі був розраховувати, що інші учасники дорожнього руху будуть виконувати зазначені Правила та не здійснять виїзд за межі полоси смугу та знехтують тим, що перед перехрестям, де організовано дві смуги руху та відсутня горизонтальна дорожня розмітка, вже розташовані поруч два транспортних засоби, тобто обидві смуги руху вже зайняті, що в свою чергу, робить заборонним дії учасників руху щодо розташування та руху на проїжджій частині чи за її межами інших транспортних засобів, з правого чи лівого боку від зазначених транспортних засобів.

Відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 Кримінального кодексу України від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, так як дії ОСОБА_1 не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 124, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ПДР України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра