ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/56/25 Справа № 704/616/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Дьяченко Д.О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Шевчука Ю.А. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Шевчука Ю.А. на постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 29.10.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має

середню освіту, одружений, не працює, про-

живає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 12.05.2024 р. о 23:20 год. в м. Тальне Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Caddi, р/номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager Alkotest-6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту № 1942 1,12 ‰, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Шевчук Ю.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до матеріалів справи не долучено доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин- керування транспортним засобом та перебування в стані сп`яніння.

Транспортний засіб має бути законно зупинений, але відеозапис починається з того моменту, коли поліцейський запитує ОСОБА_1 : «Що трапилося, розкажіть будь ласка?», що свідчить про те, що ОСОБА_1 під час руху на автомобілі поліцейські не зупиняли, а тому і наступна вимога про проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною та абсолютно незаконною.

Відповідно до Інструкції №1452/735 працівник поліції не може пропонувати огляд на стан сп`яніння будь-якій особі на власний розсуд, лише у випадку, коли водій став учасником ДТП у нього виникає безумовний обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння, працівником поліції проігноровані вимоги Інструкції в частині відсутності підстав для проведення огляду ОСОБА_1 , крім того останнього не проінформовано про порядок застосування спецприладу, навіть не повідомили який саме газоаналізатор використовується. Належна фіксація огляду не проводилася, свідки не залучалися.

На зазначені порушення суд першої інстанції уваги не звернув.

ОСОБА_1 не пропонувався огляд у медзакладі та проігноровано пояснення з приводу огляду та невживання алкоголю. Не роз`яснення можливості пройти повторний огляд у медзакладі, на думку захисника, це грубе порушення та може свідчити про допущення поліцейським свідомого порушення з метою якнайшвидшого притягнення особи до адмінвідповідальності, не виключено що допущено з метою виконання так званого «показника».

Крім того просить суд звернути увагу на факти, що на думку захисника, свідчать про провокацію працівників поліції спрямованої на необґрунтоване складання протоколів за ст. 124 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції проігноровані пояснення сторони захисту та взяті до уваги письмові матеріали справи, хоча відеодокази займають чи не центральне місце серед доказів вчинення/невчинення правопорушення та доказів, що свідчать про правомірність/неправомірність дій працівників поліції.

Лише після фактичного допиту ОСОБА_1 працівник поліції формально дотримався вимог законодавства та роз`яснив ст. 63 Конституції України, до того ж це роз`яснення прав стосувалося виключно ст. 124 КУпАП.

Працівник поліції свідомо не ознайомив ОСОБА_1 з протоколами про адмінправопорушення, а лише показав де потрібно підписати.

Працівником поліції не складався акт огляду з використанням спеціальних технічних приладів.

Пояснення ОСОБА_1 надав під тиском працівників поліції, йому навіть не було запропоновано написати пояснення, що свідчить про порушення права на презумпцію невинуватості.

Вважає, що в даному випадку відсутні докази які можна визнати належними та допустимими.

Клопотання про поновлення строку захисник обґрунтовує тим, що в день прийняття рішення головуючий по справі оголосив лише резолютивну частину постанови. Однак копія постанови у визначений законом триденний строк ані ОСОБА_1 , ані захиснику надана не була. Лише 19.11.2024 р. в підсистемі «Електронний суд» на електронну адресу захисника надійшла постанова від 29.10.2024 р. і лише після отримання повного тексту оскаржуваного рішення 20.11.2024 р. він подав апеляційну скаргу до канцелярії суду.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 185-1, 185-7, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою.

Цей перелік є вичерпним та ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не входить.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, в суді апеляційної інстанції його інтереси представляє професійний адвокат, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Заслухавши доповідь судді, захисника Шевчука Ю.А., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, однак в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу, згідно якої постанова по справі про адмінправопорушення від 29.10.2024 р. направлена захиснику до його електронного кабінету 19.11.2024 р. ( а. пр. 54), тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 12.05.2024 р. о 23:20 год. в м. Тальне Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Caddi, р/номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager Alkotest-6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту № 1942 позитивний та склав-1,12 ‰, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 048990 від 13.05.2024 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні. ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень по цим фактам, відмовився отримувати копію протоколу, що є його правом; актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а. пр. 9); додатком до протоколу роздрукованим чеком від 13.05.2024 р., тест № 1942, результат позитивний та склав 1,12 ‰ (а. пр. 10); та відеозаписом (а. пр. 11), долученими до матеріалів справи.

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом апеляційної інстанції, зафіксовано як працівники поліції на патрульному автомобілі перебувають на вулиці біля автомобіля Volkswagen Caddi, р/номер НОМЕР_1 та встановили особу водія ОСОБА_1 , який на запитання працівників поліції про те що сталося, пояснив як він що їхав додому, не впорався з керуванням автомобіля, в`їхав в зупинку, виїхав заднім ходом з зупинки, пошкоджень на автомобілі не виявив та поїхав додому. Дома виявив незначні пошкодження автомобіля та повернувся на місце зіткнення (ДТП). На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці пригоди погодився, продув спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з результатом 1,12 ‰. Поліцейські роз`яснили права і обов`язки водію, склали протокол про адмінправопорушення та інші матеріали. Водій не здивований результатом тесту, не заперечував результату, копію чеку роздруківки працівник поліції видав водієві. Поліцейський зачитав вголос складений ним протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно роз`яснив процесуальні права і обов`язки та усно відсторонив водія від керування транспортним засобом, при цьому при огляді водія, складанні протоколу, роз`ясненні прав водію та відсторонення останнього від керування транспортним засобом ОСОБА_1 поводить себе спокійно, ніяких заперечень не висловлює.

Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після спілкування з ОСОБА_1 на місці ДТП та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, останній погодився на огляд на місці зупинки, результат 1,12 ‰, результат не оспорював, водій їхати на огляд до лікарні наміру не виказував.

Апеляційний суд погоджується висновками суду першої інстанції, вважає правильним і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури оформлення поліцейським протоколу та матеріалів про адмінправопорушення з огляду на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено на місці зупинки, результат не оспорювався особою стосовно якої складено протокол про адмінправопорушення. Відеозапис повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії».

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не сприймаються судом, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність правопорушника у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Шевчуку Ю.А. строк на апеляційне оскарження постанови Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 29.10.2024 р.

Постанову Тальнівського райсуду Черкаської обл. від 29.10.2024 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шевчука Ю.А. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.