Справа № 347/22/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Косівського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

27.12.2024 року о 20:00 год. в с-щі Кути, вул. Довга було зупинено автомобіль марки Ауді А 6 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер (Алкотест 6810), результат позитивний 1, 39 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Судові засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення призначалися на 18.02.2025 року та на 25.03.2025 року. Поштові повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. На адресу суду з повідомленням про судове засідання на 18.02.2025 року, повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22). Також, згідно трекінку поштового відправлення АТ «Укпошта» від 24.03.2025 року поштове повідомлення про дату, час та місце розгляду справи на 25.03.2025 року знаходить у статусі: «прибуло до відділення» (а.с.38). Окрім того, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду шляхом відправлення повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону, зазначений у протоколі серії НОМЕР_2 (а.с.17, 25) та шляхом опублікування повідомлення про виклик на офіційному веб сайті судової влади (а.с. 39)

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 вживав будь-яких заходів, які б вказували на те, що він бажає подати докази, надати пояснення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такі права можна реалізувати не тільки в судовому засіданні, а й у інший спосіб, наприклад письмово.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 206741 від 27.12.2024 року, відповідно до якого: «27.12.2024 року о 20:00 год. в с-щі Кути, вул. Довга було зупинено автомобіль марки Ауді А 6 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер (Алкотест 6810), результат позитивний 1,39 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР керування ТЗ особами в стані алк., нарк. чи ін. сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реації». Вказаний протокол складений уповноваженою особою, та містить необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП, підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ). Будь яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено (а.с 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що направлення від 27.12.2024 року оформилось до закладу охорони здоров`я КНП «Косівська ЦРЛ», огляд не проводився, водій відмовився (а.с. 2);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер «Алкотест 6810», тест 5378, результат огляду 1,39 проміле (а.с.4);

- роздруківкою із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а. с.5), яка засвідчує результати тесту ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Драгер «Алкотест 6810», тест 5378, результат огляду 1,39 проміле. Роздруківка із результатом огляду підписана ОСОБА_1 . Результат тесту беззаперечно вказує на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, та виключає можливу технічну похибку (а.с. 5);

- письмовим рапортом ПОГ Косівського РВП ГУНП капітана поліції М. Фальбійчука (а.с.13);

- диском з відеозаписами з відеореєстратора поліцейського автомобіля та нагрудної камери працівника поліції. Так, на відеозаписі з відеореєстратора службового авто зафіксовано рух автомобіля Ауді А 6 д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка на вимогу поліції. При цьому одразу автомобіль не здійснив зупинку. Довгий проміжок часу працівники поліції стояли біля вище вказаного транспортного засобу, проте водій не відчиняв його. З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 0000000__0287 вбачається, що автомобіль відкрито із заднього пасажирського сидіння, при цьому ОСОБА_2 стверджував, що не він керував транспортним засобом. На вимогу офіцера поліції надати для перевірки посвідчення водія, ОСОБА_1 знову ствердив, що не керує машиною. При спілкуванні з водієм та встановлення його особи, працівниками поліції помічено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився, проте стведжуючи, що не керував транcпортним засобом. При проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер встановлено позитивний результат 1, 39 проміле. З результатом тесту водій погодився. ОСОБА_1 озвучено його права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про складання процесуальних документів за ст. 130 КупАП. Після цього працівниками поліції були складені відповідні матеріали та вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (а.с.14)

- копією постанови Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2024 року (справа № 347/1151/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.27-30), копією постанови Димитровського міського суду Донецької області від 11.03.2024 року (справа № 226/394/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.31-34), копією постанови Літинського районного суду Вінницької області від 25.04.2024 року (справа № 137/430/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.35-36).

До матеріалів справи також додано копію декларації про відповідність та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора «Алкотест 6810» (а.с.6-7), копію постанови серії ЕНА № 3741894 (а.с.8), копію військового квитка ОСОБА_1 (а.с.9-12).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи не убачається, тому вказані докази суд визнає належними та допустимими.

При цьому суд зазначає, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував траснпортним засобом не підтверджуються записами з відеореєстратора поліцейського автомобіля. Так, на чотирьох відеозаписах, долучених до матеріалів справи, не вбачається, що будь-яка особа покинула автомобіль з місця водія. Натомість, з відеозапису № 0000000__0287 з нагрудної камери поліцейського видно, що з працівниками поліції із заднього пасажирського сидіння спілкується ОСОБА_1 , який просто пересів із місця водія, тим самим хотів ввести в оману працівників поліції.

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

За таких обставин, перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні доведена поза всяким розумним сумнівом.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння, особу та майновий стан порушника, ступінь його вини, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу за аналогічні правопорушення, однак вони не мали достатнього виховного впливу, вважаю за необхідне накласти стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Що стосується адміністративного стягнення в частині оплатного вилучення транспортного засобу, то суд зазначає, що, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який є його власністю, та відсутні ідентифікуючі дані водія, а відтак у суду відсутні об`єктивні підстави для вирішення питання про оплатне вилучення транспортного засобу (автомобіля).

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2024 року ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортним засобом на строк три роки.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, у виді штрафув розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

При цьому, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднати до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, призначеного цією постановою, невідбуту частину стягнення, призначеного постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2024 року, а саме 2 роки 9 місяців 14 днів.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг по сплаті судового збору, які передбачені п. п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283-284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами на строк 12 років 9 місяців 14 днів.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу в вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 102 000,00 грн. (сто дві тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. (шістсот п`ять) 60 коп. (шістдесят копійок) на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Ю. С. Кіцула