Справа № 449/325/24 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А. В.
Провадження № 33/811/191/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, секретаря судового засідання Чорненького В.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Охмака Миколи Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Охмака Миколи Васильовича на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 20 лютого 2024 року близько 15 год. 34 хв., в м. Перемишляни по вул. Боршівській, 4 керував транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Охмак М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, викликати в судове засідання працівників поліції Хрустовського О.О. та Бжана С.В., поновити строк на апеляційне оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року, оскільки він не був присутній під час проголошення рішення, постанову отримав 21 січня 2025 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду прийнята з порушенням норм процесуального права, судом не повно з`ясовано фактичні обставини справи.

Наголошує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у допиті працівників поліції.

Зазначає, що патрульними було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , за допомогою звукового сигналу, безпідставно, окрім того протокол складено у його відсутності.

Звертає увагу, що сторона захисту не могла своєчасно оскаржити постанову ЕНА №1483870 від 20 лютого 2024 року, оскільки така не була вручена водію

Зазначає, що ОСОБА_1 перебував на службі у тверезому стані у цей день.

10 березня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду поступило доповнення до апеляційної скарги від адвоката Охмака М.В., в якому він зазначає, вони звернулися із позовом до суду, у якому просили визнати дії працівників поліції протиправними.

Зазначає, що ухвалою Личаківського районного суд м. Львова від 3 березня 2025 року зобов`язано внести відомості до ЄРДР щодо працівників поліції.

Також зазначає, що працівниками місцевого суду порушено вимоги діловодства, а працівниками поліції здійснювалося фальшування справи, а саме долучено до матеріалів справи акт огляд, який не було направлено до суду першої інстанції з протоколом.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 та адвокат Охмак М.В. в суді першої інстанції під час проголошення рішення не приймала участі, копію постанови ОСОБА_2 отримав 21 січня 2025 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначав, що працівники поліції зупинили його безпричинного, звертав увагу, що він не керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, окрім того зазначив, що сплатив штраф в подвійному розмірі, який на нього було накладено за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Адвокат Охмак М.В. повідомляв, що дії працівників поліції були упередженими, винесена постанова за не пристебнутий ремінь була формальною, окрім того наголошував, що дану постанову вони були позбавлені можливості оскаржити, оскільки таку не було вручено водію.

Розглянувши клопотання адвоката Охмака М.В., про виклик свідків, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності виклику працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 20 лютого 2024 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, відтак суд не вбачає доцільності у виклику зазначених свідків, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 665809 від 20 лютого 2024 року (а.с. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;

- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2), з якого встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від огляду водій відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився;

- рапортом лейтенанта поліції Хрустовського Олександра (а.с. 7), відповідно до якого, водія ОСОБА_5 було зупинено у зв`язку із порушенням п.2.3 В ПДР України, під час опитування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме виражений запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушенням мови, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився;

- даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №14783870 від 20 лютого 2024 року (а.с. 6), відповідно до якого ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , опитування водія під час якого в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, надано герметично запакований муштук, перевірено прилад «Драгер», після чого водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він також відмовився. В подальшому ОСОБА_1 виявив бажання скористатися ст. 63 Конституції України та відмовився розмовляти з працівниками поліції. Патрульні повідомили водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, повідомили його про місце розгляду справи, відсторонили від керування транспортним засобом.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у допиті працівників поліції, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення фактичних обставин, окрім того дані аргументи не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 .

Твердження апелянта, що патрульними було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 безпідставно, апеляційний суд розцінює критично.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3В ПДР України, що підтверджується даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №14783870 від 20 лютого 2024 року (а.с. 6), яка у встановленому законом порядку не оскаржена, окрім того особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомив в суді апеляційної інстанції, що сплатив штраф у подвійному розмірі.

Аргументи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складено у його відсутності, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі мають формальний характер, не підтверджені доказами, спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Покликання апелянта на те, що сторона захисту не могла своєчасно оскаржити постанову ЕНА №1483870 від 20 лютого 2024 року, оскільки така не була вручена водію, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водій сплатив штраф та не заперечував, що йому було відомо про дану постанову, окрім того апеляційний суд звертає увагу, що подія мала місце 20 лютого 2024 року, в зв`язку із чим у ОСОБА_1 було достатньо часу для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №14783870 від 20 лютого 2024 року.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апелянта, що адвокат Охмака М.В., звернувся із повторним позов до суду, у якому він просив визнати дії працівників поліції протиправними, працівниками місцевого суду порушено вимоги діловодства, оскільки такі аргументи не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 ..

Покликання апелянта на те, що працівниками поліції здійснювалося фальшування справи, а саме долучено до матеріалів справи акт огляд, який не було направлено до суду першої інстанції з протоколом, не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з супровідного листа (а.с. 1) до суду було скеровано справу про адміністративне правопорушення на 5 аркушах (серед яких був також і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів) та диск з відеозаписом.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Охмака М.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Охмаку Миколі Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 січня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Охмака Миколи Васильовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.