Номер провадження 3/521/906/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

з секретарем Табарчук Н.С.,

за участю:

представника митниці Євдокимова Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси матеріали справи, що надійшли з Одеської митниці Державної митної служби України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси Одеської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , маючої інвалідність 2-ї групи (безстроково), пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 24.07.2024 року о 22 годин 26 хвилин в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Маяки-Удобне-Паланка» Одеської митниці на виїзд з України в Молдову по смузі «зелений коридор» прибув рейсовий автобус р/н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації Молдова, сполученням: Україна (м. Одеса) - Молдова (м. Кишинів), під керуванням громадянина Молдови ОСОБА_2 .

В автобусі в якості пасажирки переміщувалась гр. України ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час митного контролю спільно з співробітником УБК та ПМП державним інспектором ОВ №4 Калініченко О.М., серед особистих речей ОСОБА_1 , без ознак приховування було виявлено:

- рідкісні монети, у кількості 2 шт. (виготовлені у 1900 р. 1 шт.; 1899р. 1 шт.), тобто предмети на переміщення яких потрібен дозвіл.

Будь-яких документів до митного оформлення гр. ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) не надала.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України

У зв`язку з чим, у відношенні гр. України ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0781/50000/24 від 24.07.2024 року за ч. 3 ст. 471 МК України.

17.02.2025 року до канцелярії суду, від гр. ОСОБА_5 , яка діє за дорученням, надійшла заява про долучення до матеріалів справи медичних документів, що стосуються гр. ОСОБА_1 (зокрема, копія паспорта та РНОКПП, копія пенсійного посвідчення та довідки про встановлення 2-ї групи інвалідності тощо).

Особа, яка притягується до відповідальності у судове засіданні не прибула. Про дату час та місце була повідомлена належним чином.

Представник митниці у судовому засіданні протокол підтримав та вважав, що вина доведена повністю матеріалами справи. Просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 471 МК України.

Вислухавши представника митниці та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно ч. 3 ст. 471 МК України відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Згідно примітки ст. 471 МК України - недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений МК України, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 24.07.2024 року, під час проходження митного контролю, за встановленою формою не заявила про перевезення у власному багажі предметів, обмежених до переміщення через митний кордон України.

А саме намагалась перемістити через митний кордон України дві монети датовані 1899 та 1900 роком.

Виявлені предмети переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь - який спосіб.

Вказані предмети були вилучені співробітниками митниці на підставі ст. 511 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, зокрема, це рідкісні монети, ордени, медалі, печатки та інші предмети колекціонування, а також предмети, пов`язані з історичними подіями, розвитком суспільства та держави, історією науки і культури.

Процес вивезення об`єктів культурної цінності передбачає певну процедуру, та підлягають обов`язковій державній експертизі, за результатами якої центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, приймає рішення про можливість або неможливість вивезення культурних цінностей та у разі прийняття рішення про можливість вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей власнику культурних цінностей чи уповноваженій ним особі видається свідоцтво встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Свідоцтво на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей є підставою для пропуску зазначених у ньому культурних цінностей за межі митної території України. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється (ст. 11, 12, 13 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей»).

При цьому, зазначеним законом визначено, що порядок вивезення культурних цінностей застосовується до всіх культурних цінностей незалежно від форми власності та є обов`язковим до виконання для всіх фізичних та юридичних осіб, які перебувають чи ведуть свою діяльність на території України.

Крім того, частиною 12 додатку №1 до пункту 1.5 Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року за № 258, передбачено, що на вивезення (тимчасове вивезення) дозвіл Державної служби контролю не потрібен при вивезенні значків, пам`ятних знаків, настільних медалей, ювілейних та пам`ятних монет, банкнот, які не є засобом платежу (крім вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 року включно).

Відповідно до висновку експертів Одеського археологічного музею НАН України від 10.12.2024 року №138 вбачається, що надані на дослідження дві монети, а саме монета 10 рублів та монета 5 рублів, не є рідкісними, поряд з викладеним слід зазначити, що згідно експертного дослідження вказані монети вироблена в 1899 році та 1900 році відповідно, тобто в незалежності від того, що становлять чи становлять такі монети культурно-історичної цінності та незалежно від їх вартості, їх вивезення за межі митної території України також здійснюється на підставі відповідного дозволу та з обов`язковим письмовим декларуванням (частина 12 додатку №1 до пункту 1.5 Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року за № 258).

На момент проходження митного контролю жодних дозвільних документів на переміщення вказаних монет гр. ОСОБА_1 не надала та відповідне декларування за встановленою формою не здійснила.

Факт вчинення порушення митних правил підтверджується наступними даними: протоколом про адміністративне правопорушення №0781/50000/24 від 24.07.2024 року, письмовими поясненнями, паспортом, фототаблицею, описом предметів, висновком експертів Одеського археологічного музею НАН України від 10.12.2024 року №138 та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК здійснюється відповідно до МК України, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» - за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо, тощо), сторони мають право звернутися до суду який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у сумі, встановлені цим рішенням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , а також приймаючи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самими правопорушником, так і іншими особами, суд приходить до висновку про застосування до нього стягнення у виді штрафу в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, тобто в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією предметів правопорушення.

Поряд з цим, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», та відомості про особу порушниці, її майновий стан та стан здоров`я, а також приймаючи до уваги мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, який в свою чергу є достатньо великим в порівнянні з встановленою в Україні мінімальною пенсією, суд приходить до висновку, що сплата штрафу одним платежем становитиме для ОСОБА_1 надмірний тягар та може бути обставиною, що ускладнить в подальшому виконання судового рішення, тому вважає необхідним призначити їй виплату штрафу певними частинами строком на 3 місяці.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Вимогами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», передбачено, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю 2-ї групи.

Керуючись ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 196, 197, 471, 522, 524-529 МК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення, вилучених за протоколом про порушення митних правил №0781/50000/24 від 24.07.2024 року.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату суми штрафу у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень строком на 3 (три) місяці із розрахунку 1700 (одна тисяч сімсот) гривень кожного місяця, починаючи з дня приведення постанови до виконання.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко