Справа № 405/3616/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: Льон С.М.,

при секретарі: Граур С.О.,

за участю представника органу

з питань пробації: Козаченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький подання начальника Кропивницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області Мірошника Олександра про вирішення питання про давність виконання судового рішення у відношенні порушниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

До суду надійшло вищевказане подання, начальника Кропивницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2024 у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В обґрунтування клопотання вказав, що 04.11.2024 на виконання до Кропивницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області надійшла постанова відносно ОСОБА_1 , того ж дня вона була поставлена на облік за місцем проживання. За викликом на 18.11.2024 ОСОБА_1 не з`явилась, в зв`язку з чим їй надіслано повторне повідомлення про необхідність прибуття до органу з питань пробації на 02.12.2024. Однак, остання на призначену дату також не з`явилась. Після чого, Кропивницьким РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області було надіслано запити до відповідного органу реєстрації, органу державної виконавчої служби, органу поліції з метою з`ясування факту проживання (перебвання) порушника за вказаним у постанові місцем проживання. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але на даний час там не проживає і місце її перебування не відоме.

В судовому засіданні представник органу з питань пробації підтримав подання.

Заслухавши представника органу з питань пробації, дослідивши матеріали подання та особової справи №02/2024 на порушницю, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 140 годин.

Постанова набрала законної сили 02.08.2024.

Згідно повідомлення Кропивницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області дана постанова суду 04.11.2024 одержана та прийнята до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4 ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно-корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 у виді суспільно-корисних робіт датована 22.07.2024, набрала чинності 02.08.2024 та на час звернення із даним поданням не виконана.

Проте на день звернення до суду та розгляду справи не пройшли строки, визначені п.1 ч.1 ст.80 КК України, а саме 2 роки з дня набрання чинності постанови суду, що унеможливлює звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови.

Враховуючи викладене дане подання є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2, 303 КУпАП, ст.80 КК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні подання начальника Кропивницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області Мірошника Олександра про вирішення питання про давність виконання судового рішення у відношенні порушниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Світлана Михайлівна Льон