ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1210/24

Провадження № 33/820/241/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Довгаля П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 28.10.2024 року о 13 год. 37 хв. по вул. Миру, 51 в с.Копачівка Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 29.10.2024 року о 15 год. 04 хв. по вул. Подільська, 12 в с. Копачівка Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем «Chevrolet Niva», д.н.з., НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.02.2025. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що з 12.02.2025 по 19.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР, а тому за вказаних обставин не був присутнім 14.02.2025 в судовому засіданні та не мав можливості попередити суд про причини неявки в судове засідання та необхідності перенесення розгляду справи на іншу дату, що підтверджується доданою до апеляційної скарги випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1003.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку з неповнотою проведеного судового розгляду, крім того судом першої інстанції було порушено право на захист, так як справу було розглянуто без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. З матеріалів справи не вбачається, що останній допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його необхідно було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 у справі 781/1824/22.

Крім того, апелянт не погоджується також із зазначеними у протоколах наявними ознаками у нього алкогольного сп`яніння, які не відповідають дійсності, оскільки, згідно доданої довідки ВЛК від 18.01.2024 №123 підтверджується, що ОСОБА_1 хворіє гіпертонічною хворобою другої стадії, цукровим діабетом ІІ типу, а також під час проходження військової служби має легко виражений розлад адаптації, пов`язаний з бойовим стресом у вигляді тривожного порушення емоцій.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №160842 від 29.10.2024, працівниками поліції не зазначено відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП ознак вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а саме, не зазначено від огляду якого саме сп`яніння останній відмовився.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Довгаля П.С., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №160842 від 28.10.2024, 28.10.2024 року о 13 год. 37 хв. по вул. Миру, 51 в с. Копачівка Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №160842 від 29.10.2024 року, 29.10.2024 о 15 год. 04 хв. по вул. Подільська, 12 в с. Копачівка Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем «Chevrolet Niva», д.н.з., НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №160842 від 28.10.2024 та ЕПР1 №161680 від 29.10.2024;

- відеозаписами із нагрудної камери поліцейського від 28.10.2024 та від 29.10.2024.

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо відсутності у працівників поліції підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 та відсутності доказів на підтвердження факту порушення останнім Правил дорожнього руху, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. До того ж, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 причину зупинки як 28.10.2024 так і 29.10.2024.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст.130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту відмови особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР - не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 у справі 781/1824/22 є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й те, на яке посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, також є некоректними посилання апелянта на позицію Верховного Суду, викладені у адміністративній справі № 686/11314/17, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 686/11314/17 розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. У справі, що наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , адже порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні відновлене шляхом подачі апеляційної скарги та безпосередньої участі ОСОБА_1 та його захисника Довгаля П.С. у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Наданими відеозаписами події також спростовуються твердження апелянта про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого поліцейськими неодноразово було запропоновано йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, на що водій категорично відмовився та не заперечував, що вживав спиртні напої.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції № 1452/735 та виявивши ці ознаки поліцейський законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Наведені в апеляційній скарзі твердження про те, що протокол серії ЕПР1 №160842 від 29.10.2024 є таким, що складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП не відповідають дійсності та спростовуються самим протоколом, у якому зазначено «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки та в медичному закладі…».

Тож, апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи. Доказів на підтвердження зворотного апелянтом не надано, тому апеляційний суд не погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги та положення ст.ст. 7, 245, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК