Справа №: 398/1408/25
провадження №: 3/398/647/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"20" березня 2025 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 184 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 12.03.2025 року близько 15 год 00 хв, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , ухилилась від своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, а саме: самовільно залишила заклад охорони здоров`я, де на стаціонарному лікуванні перебувала її малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дозволу, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 12.03.2025 року їй необхідно було отримати ліки, які вона замовила для дитини. Вона повідомила чергову медсестру, що ненадовго вийде з лікарні з дитиною та повернеться. Взявши дитину вона пішла за ліками та коли поверталася до лікарні її перестріли поліцейські та доставили до лікувального заклади. Наміру не повертатися до лікарні вона не мала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 184 КУпАП України передбачена відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а такожіншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Тобто поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення від 12.03.2025 року відносно ОСОБА_1 , в силу зазначених норм КУпАП зобов`язаний був зібрати та надати суду докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 поставлено самовільне залишення лікувального закладу, що на думку поліцейського є ухиленням від виконання батьківських обов`язків.

В той же час, самовільне тимчасове залишення лікувального закладу матір`ю разом з дитиною саме по собі не є ухиленням батьків від виконання, передбачених ст. 150 СК України, обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.03.2025 року відносно ОСОБА_1 , поліцейським, крім самого протоколу, надано суду письмові поясненнями ОСОБА_1 від 12.03.2025року, відповідно до яких остання пояснила, що вона дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дитячій лікарні. О 15-00 год вона взяла дитину і пішла по справах в місто, попередивши про це медичний персонал, пояснення ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 12.03.2025 року о 18.00 год. ОСОБА_3 заступила на зміну в педіатричному відділенні КП «Дитяча міська лікарня» Олександрійської міської ради, їй було відомо, що з 05.03.2025 року в педіатричному відділені на стаціонарному лікуванні перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом бронхіт, разом з дитиною в лікарні перебуває її мати ОСОБА_1 . Від працівників попередньої зміни їй стало відомо, що ОСОБА_1 без дозволу медичного персоналу лікарні о 15:00 год. 12.03.2025 року з дитиною залишила медичний заклад та пішла у невідомому напрямку. Оскільки в даній ситуації виникла загроза здоров`ю дитини о 18.48 год. ОСОБА_3 зателефонувала на лінію «102» та повідомила про дану ситуацію. 12.03.2025 року о 19.40 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до медичного закладу доставив наряд поліції.

Зазначені докази лише фіксують факт тимчасового залишення лікувального закладу матір`ю разом з дитиною, однак не свідчать та не підтверджують, що таке залишення лікарні є ухиленням від виконання батьківських обов`язків.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вищезазначеного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя О.В.Авраменко