Єдиний унікальний номер №757/7149/24-п
Апеляційне провадження № 33/824/187/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

За ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №720643 ОСОБА_2 27.01.2024 року о 21 год. 10 хв. в м. Києві на бул. Л. Українки, 30-В, керував автомобілем Санг Йонг, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. 2.9а Правил дорожнього руху, у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту - 0,25 ‰, що зафіксовано на бодікамери № 470894 та № 472123 працівників поліції.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

До апеляційного суду від захисника апелянта - адвоката Яворського В.І. надійшло клопотання про зупинення судового розгляд у справі до розгляду Шостим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2024 y справі №320/38149/24 та ухвалення рішення суду по суті спору у справі №320/38149/24 за адміністративним позовом про визнання протиправними дій інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 3 полку 1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції ст. лейтенанта поліції Панова Микити Володимировича, щодо складення відносно ОСОБА_1 Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №720643 від 27.01.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо порушень вимог п.2.9А Правил дорожнього руху.

Вказане клопотання зареєстровано канцелярією апеляційного суду 27.02.2025 року о 14:13, передано судді 28.02.2025 року, тобто після закінчення розгляду апеляційної скарги, відтак не судом вирішувалося.

У судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, учасники не з`явились, про місце та час розгляду були повідомлені належним чином.

На цій підставі суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Основними доводами апеляційної скарги було:

-працівники поліції не надали ОСОБА_1 на огляд особисті документи, які посвідчують їх повноваження на право оформлення протоколів про адміністративне правопорушення;

-компакт диск не є належним доказом у справі, так як пакет, в якому він находиться не опечатаний та відсутні технічна експертиза або висновок експерта, щодо ідентифікації технічного запису та підтвердження факту, що копія технічного запису була зроблена саме з нагрудної камери ст. лейтенанта поліції Панова М.В., також, відсутнє підтвердження що даний запис з камери 470894 та камери 472123 не підлягав зовнішнім втручанням і правкам. не засвідчено електронним підписам ст. лейтенанта поліції Панова М.В. та особи, яка робила цю копію.

-зупинка автомобіля ОСОБА_1 поліцейським проведена безпідставно - відсутня причина зупинки транспортного засобу;

- огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням норм чинного законодавства і не може бути дійсним: за відсутності жодного свідка;

- сертифікат відповідності №UA.TR.039.645 від 18.02.2019 видано органом з оцінки відповідності ДП Український медичний центр сертифікації» (номер призначеного органу UA.TR.039, атестати акредитації №10101 та №80018) і є дійсним до 07.06.2023 року;

-суд не має законних підстав приймати до уваги результати перевірки ОСОБА_3 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest», показники якого були 0,25 проміле, так як це не є станом алкогольного сп`яніння, що передбачено ст.8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 18.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 р... тощо.

- судом першої інстанції не було належним чином повідомлено адвоката про дату та час розгляду справи;

Вказані доводи фактично повторюють позицію апелянта, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Таким чином, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Таким чином, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Окремо суд звертає увагу на те, що твердження адвоката неналежність відеозапису, який міститься в матеріалах справи на ком пакт-диску, як доказу по справі, є безпідставним.

У ході розгляду справи суд огляну в запис з боді-камери поліцейських та встановив, що відеоматеріал фіксує події саме зупинки та огляду ОСОБА_1 із самого початку до кінця відповідно до вимог Інструкції № 1026 від 18 грудня 2018 року. Будь-яких ознак монтування чи іншого втручання в запис нагрудної камери поліцейських не виявлено, зафіксовані події відображені у чіткій хронологічній послідовності. За таких умов підстави для сумнівів в автентичності та належності зазначеного доказу у суду були відсутні.

З іншої сторони, з точки зору апеляційного суду самі лише твердження сторони захисту про неналежність доказу, без підтвердження їх обґрунтованості відповідними матеріалами, не можуть слугувати підставою для неврахування доказів в ході розгляду справи.

Таким чином апеляційний суд так відхиляє доводи про неналежність доказу - відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Твердження про наявність підстав для закриття провадження у справі на тій підставі, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 на огляд особисті документи, суд також відхиляє, оскільки, як убачається з наявного у справі відеозапису з боді-камери, працівники поліції під час зупинки водія ОСОБА_1 представились та назвали причину зупинки, при цьому жодної вимоги зі сторони водія про надання йому особистих документів поліцейських для огляду висловлено не було.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведену норму, враховуючи здійснення відеозапису проведення огляду водія на стан сп`яніння, присутність свідків при такому огляді не є обов`язковою.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння чи складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань апелянта на сертифікат відповідності №UA.TR.039.645 від 18.02.2019, який видано органом з оцінки відповідності ДП Український медичний центр сертифікації» суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України №45 від 18 січня 2018 року, який є публічно доступним, виріб медичний Drager Alkotest 6810 був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 року №1497 (далі - Постанова КМУ №1497), що підтверджується наявністю даних у архіві щодо свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, термін дії до 10.02.2015 року. Використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alkotest 6810», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, які були завезені на територію України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Закінчення терміну дії свідоцтва означало лише припинення можливості їх ввезення та введення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Відповідно до положень п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями.

Під номером 13 міститься найменування "вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається", міжповірочний інтервал, якого становить 1 рік. Також у сервісній гарантійній книжці газоаналізатора вказано про необхідність проведення операцій сервісне технічне обслуговування", "градуювання", "повірка" принаймні 1 (Один) раз на 12 (Дванадцять) місяців.

Як вбачається із відомостей про операції "сервісне технічне обслуговування", "градуювання", "повірка" та чеку приладу "Драгер" остання повірка приладу була здійснена 09 травня 2023 року, а тому результати приладу є безумовно коректними до 09 травня 2024 року.

ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" 27.01.2024 року, а тому порушень інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу немає, а доводи про недопустимість результатів огляду є необґрунтованими.

Твердження апелянта про те, що показники 0,25 проміле не є станом алкогольного сп`яніння, що передбачено ст.8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 18.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 р., не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідно до вказаної Конвенції кожна держава самостійно встановлює кількість проміле, відповідно до якого особа вважається такою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а наведений в конвенції показник є максимальною межею, вище якої учасник конвенції такий рівень встановити не може. В даному випадку в Україні такою межею є 0,2 проміле.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності постави суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу. Порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба