П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 981801 від 30 червня 2024 року, 30.06.2024 року, о 07 год. 56 хв., в м. Слов`янськ Донецької області по вул. Торгова, біля буд. 44, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України і скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02 грудня 2024 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Нещерет О.С. до суду надійшло письмове клопотання в якому він просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так, у вказаному клопотанні зазначено що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо керування ОСОБА_2 30.06.2024 року о 07.56 год. транспортним засобом. В матеріалах справи міститься відеозапис з назвою «VID_20240630_075457970.mp4», але цей відеозапис не містить ні дати ні часу подій, що на ньому зафіксовані, а крім того цей відеозапис зроблений за допомогою невідомого пристрою, можливо телефон IPHONE (так зазначено в адміпротоколі), інвентарний та номенклатурний номер цього невідомого пристрою не зазначено. Також, транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_2 мав бути законно зупинений співробітниками поліції, а в противному випадку протиправність зупинки ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого» водія. В матеріалах справи міститься рапорт поліцейського, в якому зазначено, що ОСОБА_2 була зупинена за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення (якого правопорушення не зазначено). Але поліцейський, по-перше не інформували ОСОБА_2 про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 «Про національну поліцію», а по-друге, поліцейські не зазначили в рапорті яка в них є інформація про причетність ОСОБА_2 до адміністративного правопорушення, і не зазначили до якого саме правопорушення має причетність ОСОБА_2 . Тобто, матеріали справи не містять доказів про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, не містять доказів вчинення нею або причетності до іншого адміністративного правопорушення. Будь яка постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутня. Тобто, в даний час достовірно не встановлено, чи керувала ОСОБА_2 транспортним засобом, якщо керувала, то чи допустила вона будь-які порушення ПДР, за які її слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У даній справі порушено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП. ОСОБА_1 не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Також поліцейськими не поінформовано водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Зазначає, що крім «сумнівного» відеозапису, інших доказів до протоколу не додано. Відсутнє також письмове направлення до закладу охорони здоров`я, як вимагає Інструкція та ст. 266 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та її захисника - адвокат Нещерет О.С. не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення без їх участі, просили провадження закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надані наступні докази:

* протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 981801 від 30 червня 2024 року, відповідно до якого 30.06.2024 року, о 07 год. 56 хв., в м. Слов`янськ Донецької області по вул. Торгова, біля буд. 44, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовилася;

* рапорт поліцейського відповідно до якого, перебуваючи на чергуванні у м. Слов`янськ, 30.06.2024 року ним було зупинено о 07 год. 56 хв. автомобіль CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , при спілкуванні з водієм у останньої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відповів відмовою;

* відеозапис, відповідно до якого співробітниками поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З огляду на викладене, слід зазначити, що керуванням транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, долучених відеозаписів встановлено, що будь-яких підтверджень того, що ОСОБА_3 у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, дату, час та місці, дійсно керував транспортним засобом, відсутні. Відео не містить відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з чим неможливо об`єктивно встановити факт керування автомобілем ОСОБА_1 .

Як слідує з наявних матеріалів справи, фактично єдиним доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є рапорт співробітника поліції, однак з урахуванням відсутності об`єктивного підтвердження іншими доказами, суд не вважає рапорт достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.

В матеріалах справи міститься відеозапис з назвою «VID_20240630_075457970.mp4». Але цей відеозапис не містить ні дати ні часу подій, що на ньому зафіксовані, а крім того цей відеозапис зроблений за допомогою невідомого пристрою, можливо телефон IPHONE (так зазначено в адміпротоколі), інвентарний та номенклатурний номер цього невідомого пристрою не зазначено.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», зокрема п. 2 та 5 розділу ІІ цієї Інструкції, портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відеозапис з назвою «VID_20240630_075457970.mp4», що міститься в матеріалах справи, не може бути належним та допустимим доказом по цій справі.

Також, судом встановлено, що матеріали відеозаписів не містять безперервності ведення відеозйомки, томуслід констатувати, що такий запис зроблений з порушенням вимог п. 5 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026.

Інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Частина 1 та 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» містить виключний перелік підстав для зупинення транспортного засобу. В ч. 3. ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В матеріалах справи міститься рапорт поліцейського, в якому зазначено, що ОСОБА_2 була зупинена за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення (якого правопорушення не зазначено). Але матеріали справи не містять доказів про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, не містять доказів вчинення нею або причетності до іншого адміністративного правопорушення. Будь яка постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутня, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення. Такі висновки, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Цей порядок при огляді на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 дотриманий не був.

Як видно з відеозапису доданому до адмінпротоколу, поліцейський запитує, чи вживала ОСОБА_2 алкогольні напої, ОСОБА_2 відповідає, що вчора до 18.00 год., далі поліцейський запитує у ОСОБА_2 чи згода вона пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_2 відповідає, що не згодна так як в минулий раз вона була твереза, а в неї все одно виявили сп`яніння. Після цього поліцейський ще раз запитує у ОСОБА_2 чи згодна вона пройти огляд чи відмовляється, ОСОБА_2 каже, що не згодна, і каже, що наркології не працюють. Тобто на цьому відеозаписі видно, що поліцейський не вимагав від ОСОБА_2 проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів, а після того як ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду на місці, не вимагав проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, як вимагає положення ст. 266 КУпАП та Інструкція.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а отже, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку не є доведеним та допустимі докази її винуватості у вчиненні правопорушення відсутні.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

Отже, зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд робить висновок, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протоколи про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останньої у розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко