Справа №295/3922/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з 2 центру рекрутингу Десантно-штурмових військ ЗСУ про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-20 ч.3 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця 2 центру рекрутингу ДШВ ЗСУ, учасника бойових дій, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 19.03.2025 близько 07 год. 50 хв. ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, перебував на території 2 центру рекрутингу ДШВ ЗСУ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, вказані дії вчинено в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 19.03.2025 прибув на службу з запахом перегару, у зв`язку з цим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що погодився. Його доставили до лікарні, провели його огляд, встановили стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що на місці в Центрі його огляд, з використанням спеціальних технічних засобів і тестів не проводився, такий огляд йому не пропонувався, а одразу доставили до лікарні. Щиро кається у вчиненому.

З пояснень ОСОБА_2 офіцера психолога, встановлено, що 19.03.2025 зранку на території Центра було виявлено ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 доставили до медичного закладу для проходження огляду, у зв`язку з відсутністю спеціальних технічних засобів. Докази щодо відсутності спеціальних технічних засобів відсутні.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідальність за ст. 172-20 ч.3 КУпАП наступає в разі розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або виживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями під час проходження зборів на території військової частини або поява таких осіб на території військової частини у нетверезому стані, у стані наркотичного або іншого сп`яніння або виконання службових обов`язків у стані сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан сп`яніння, в умовах особливого періоду. Отже, з урахуванням зазначених норм КУпАП та принципу змагальності суд не може виходити за межі певного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Стаття 266-1 КУпАП передбачає, що військовослужбовці, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають огляду на такий стан. Такий огляд проводиться уповноваженими особами, зокрема, посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч. 2 ст. 266-1 КУпАП), і лише у разі незгоди військовослужбовця на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266-1 КУпАП).

Огляд військовослужбовців на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 9 ст. 266-1 КУпАП).

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що він погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, огляд на місці не пропонувався і не проводився, його було доставлено до медичного закладу. Даний факт також підтвердив опитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 .

Всупереч положенням ст.266-1 КУпАП, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять даних про те, що останньому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на території військової установи, зокрема відсутній акт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, чим було порушено встановлений ст. 266-1 КУпАП порядок проведення огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, у зв`язку з чим результати проведення огляду в закладі охорони здоров`я вважаються недопустимими доказами.

З огляду на наведене, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння №941 від 07.10.2024 є недопустимим доказом, оскільки проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявності належних та допустимих доказів, не може слугувати однозначним доказом вини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 172-20 ч.3 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М. Костенко