Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/45/25
Провадження № 3/499/152/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Погорєлова І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. у справі про адміністративне правопорушення №494/45/25 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. перебувають вищезазначені матеріали про адміністративне правопорушення.

24.03.2025 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. , яку мотивує тим, що суддя Погорєлов відмовив у задоволенні клопотання про направлення справи до Приморського районного суду міста Одеси, чим порушив вимоги законодавства, що може свідчити про його особисту зацікавленість в розгляді справи; окрім того, суддя призначив справу, незважаючи, що захисник Маріної М. С. перебуває на амбулаторному лікуванні.

Повідомлені про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились. Представником ОСОБА_1 адвокатом Римар Д. В. подано письмові пояснення щодо обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявленого відводу, доходить такого.

Відповідно до ч.1 ст. 246КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, на засадах верховенства права.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні положення, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді, хоча зазначені вище норми як національного законодавства так і міжнародного права вимагають від суду усунути сумніви щодо його повноважень, у разі їх виникнення. Крім того, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України; Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Найбільш наближеним нормам до КУпАП є норми КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.75КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України випливає, що за наявності підстав, які визначені ст.ст. 75-79 КПК України, учасниками справи може бути заявлено відвід судді.

Згідно ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що КПК України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Суд зауважує, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, у процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією з гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, в розумінні приписів ст. ст. 75-79 КПК України.

Як видно із приписів ст. 75 КПК України, метою відводу судді є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про заінтересованість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення.

З поданої ОСОБА_1 заяви суд не встановив жодних обставин, які б свідчили про заінтересованість судді у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення, викликали сумнів у його неупередженості.

Суд зазначає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Заява не містить будь-яких об`єктивних доказів фактичної упередженості судді при розгляді зазначеної справи.

Зазначені заявником доводи не можуть бути підставою для відводу судді, оскільки фактично стосуються незгоди заявника з процесуальною діяльністю судді і не свідчать про його упередженість, необ`єктивність чи зацікавленість при виконанні процесуальних обов`язків.

Самі по собі посилання заявника на відмову у задоволенні клопотання про направлення справи до Приморського районного суду міста Одеси; призначення справи, незважаючи, що захисник Маріної М. С. перебуває на амбулаторному лікуванні, не є ознакою упередженості судді, тому підстави для відводу відсутні.

До того ж, щодо неврахування суддею перебування захисника на амбулаторному лікуванні, суд констатує, що амбулаторне лікування лікування, проведене на дому або при відвідуванні самими хворими лікувального закладу (на відміну від стаціонарного лікування, здійснюваного з поміщенням пацієнта в лікарню).

Огляд сімейного лікря носить інформаційний характер щодо основного захворювання, супутніх захворювань, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, лікувальні і трудові рекомендації та не засвідчує тимчасову непрацездатність особи

При цьому, остання не перебувала на стаціонарному лікуванні, тобто не знаходилась у стані, який дійсно не дозволяв їй звернутися до суду з письмовими заявами.

Таким чином, вказані доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами звернення до суду, оскільки амбулаторне лікування, або знаходження на лікарняному не перешкоджало наданню письмових заяв та клопотань по суті справи.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2019, Верховного Суду у постановах від 17.07.2019 у справі № 815/1175/17, від 20.02.2020 у справі №560/3070/19, від 26.03.2020 у справі № 805/2688/18-а, від 27.08.2021 у справі № 520/17941/2020 щодо критеріїв оцінки поважності пропуску звернення до суду у зв`язку із перебуванням особи на амбулаторному лікуванні.

Аналогічна правова позиція міститься а постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 640/16276/21.

Інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, для відводу судді, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Отже, підстави, які б унеможливлювали розгляд справи визначеним у встановленому законом порядку судом та викликали необхідність відводу судді, відсутні.

Суд зауважує, що право заявлення клопотання згідно зі ст.ст. 268, 271 КУпАП не стосується відводів, які підлягають розгляду в іншому складі суду, оскільки усі клопотання, що заявляються учасниками під час розгляду справи мають вирішуватися суддею, який цю справу розглядає відповідно до ст. 279 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відвід судді.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 246 КУпАП України, ст.ст. 75, 81 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. у справі про адміністративне правопорушення №494/45/25 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ