ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/1599/24Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 33/817/152/25 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника адвоката Булави О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Булави О.П. на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн..

Згідно даної постанови, 17.10.2024 о 18:46 год. в с. Підгайці, вул. Центральна, 1, гр. ОСОБА_1 передав право керування ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, мовлення нечітке, порушення координації рухів. На законну вимогу пройти огляд для визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест № 6810 або проїхати у медичний заклад відмовився. гр. ОСОБА_1 від проведення огляду відмовився на місці або медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.9 г ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відсутні докази на підтвердження факту, що ОСОБА_1 передав право керування ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , а із відеозапису із місця події вбачається, що вони просто перебували в автомобілі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.9 г Правил дорожнього руху України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 452333 від 17.10.2024 року ОСОБА_1 передав право керування ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, мовлення нечітке, порушення координації рухів.

При цьому працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, використовувались технічні засоби відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків.

Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Твердження апелянта про те, що відсутні докази на підтвердження факту, що ОСОБА_1 передав право керування ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до відеозапису з службового автомобільного відеореєстратора поліцейських вбачається, що 17.10.2024 о 18:46 год. в с. Підгайці, вул. Центральна, 1, автомобіль ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції через не увімкнене ближнє світло фар.

При цьому ОСОБА_1 у транспортному засобі перебував на місці пасажира, а за кермом перебував ОСОБА_2 .

Так ОСОБА_2 підтвердив працівникам поліції, що він керував автомобілем, оскільки хотів навчитись їздити за кермом, а також перед тим вживав із ОСОБА_1 алкоголь.

Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції було належним чином роз`яснено підстави зупинки автомобіля, оскільки не було увімкнено ближнє світло фар, а також підстави для пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння, так як ними були виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження такого огляду.

Тому в подадьшому щодо ОСОБА_2 було складено протокол ААД № 451156 від 17.10.2024 року за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також встановлено, що на даний час ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за вчинене ним правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому на місці події ОСОБА_1 погодився із допущеним ним порушенням, що він передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння - ОСОБА_2 , але зазначив, що сам автомобілем не керував.

Тому, доводи ОСОБА_1 спростовуються викладеними вище доказами.

За вказаних обставин не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що відсутній факт передачі керування транспортним засобом, оскільки останні спростовуються викладеними вище доказами, а твердження ОСОБА_1 в апеляційному суді про те, що ОСОБА_3 керував автомобілем поза його волею, а сам він в цей час спав в автомобілі на задньому сидінні, є способом захисту з метою уникнення від відповідальності.

Водночас в суді першої інстанції ОСОБА_1 стверджував, що 17 жовтня 2024 року в с.Підгайці, вул.Центральна, 1 передав право керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , та зауважив, що не знав, що забороняється передавати право керування водієві, котрий перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.9 г ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Таким чином, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним даного адмінправопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Булави О.П. залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя