Головуючий у суді першої інстанції: Константінова К.Е.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/53391/23-п

провадження № 33/824/600/2025

20 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника адвоката Орлова Володимира Валерійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює лікарем у гінекологічному відділені КНП «ОКЛ м. Києва», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та, із урахуванням ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн 00 коп.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 26.10.2023 року о 13 год. 45 хв. в м. Києві на вул. Шовковична, 39/1, керуючи автомобілем Форд, д.н.з. НОМЕР_2 , всупереч п. 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль Ауді, д.н.з. НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 ), в результаті чого автомобіль Ауді отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого, ОСОБА_1 залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10.а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4, 124 КУпАП .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували подію ДТП за його участі, не було зібрано доказів і в судовому засіданні. Виявлені пошкодження лакофарбового покриття його автомобіля не є переконливим доказом участі його в ДТП.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови не отримував, про повний текст оскаржуваної постанови стало відомо від представників страхової компанії.

Як убачається з матеріалів справи зі справою ОСОБА_3 ознайомився 27 листопада 2024 року. Інших даних про отримання ОСОБА_4 копії постанови в матеріалах справи немає. Апеляційна скарга подана 4 грудня 2024 року.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи та вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Орлова В.В., які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень, яка також підтверджується фактичними даними протоколів про адміністративні правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, усними в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , за змістом яких він сам визнав, що був в цей день та час на місці вказаному у протоколі, рапортом працівника поліції від 26.10.2023, усними в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_5 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.10.2023, протоколом огляду транспортного засобу від 13.11.2023, на якому зафіксовано наявність механічних пошкоджень на автомобілі Форд, д.н.з. НОМЕР_2 , які характерні для даного ДТП, при цьому ОСОБА_1 не вніс жодного зауваження до даного протоколу огляду транспортного засобу, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Статтею 124 КУпАП, передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до п. п. 2.10 а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, щов матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували подію ДТП за участі ОСОБА_1 , не було зібрано доказів і в судовому засіданні, є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні був опитаний в якості свідка ОСОБА_5 , який був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Форд, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який розпочавши рух, здавав назад, вдарив заднім бампером ліву передню частини автомобіля Ауді, який був припаркований. Після чого ОСОБА_1 т вийшов з автомобіля, подивився на пошкодження, сів в свій автомобіль і поїхав.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди виклала в своїх письмових поясненнях власник автомобіля Ауді д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 відповідно до яких, вона з друзями знаходилася на території клініки, біля корпусу 4, її автомобіль був припаркований на парковці. Автомобіль Форд, д.н.з. НОМЕР_2 здійснював виїзд з парковки заднім ходом і врізався в її автомобіль. В цей час вона стояла поруч зі своїм автомобілем. ОСОБА_1 вийшов з свого автомобіля, сказав, що пошкоджень він не бачить, розвернувся і поїхав.

Зазначені пояснення як ОСОБА_6 , так і свідка ОСОБА_5 очевидця події, інформація щодо якого міститься в письмових поясненнях ОСОБА_2 є достатніми доказами, які підтверджують факт дорожньо-транспортної події за участю автомобіля Форд, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у порушенні п. п. 10.9, 2.10 а ПДР України.

Доводи апеляційної скарги про те, що пошкодження лакофарбового покриття не є переконливим доказом участі його в ДТП, апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що пошкодження лакофарбового покриття є наслідком іншої дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення: передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів; передбаченого ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП немає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна