Cправа № 127/7330/25
Провадження № 3/127/1555/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Березовська О. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, працює в КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням ЦНС та порушенням психіки ВОР», масажист, неповнолітніх дітей не має, до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

07.03.2025 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 668627 зазначено, що 05.03.2025 близько 00:50 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно дружини, а саме душив за ділянку шиї, чим спричинив фізичну шкоду здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що о 00:50 05.03.2025 його дружина, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, перебувала в нетверезому стані, оскільки випила 5 літрів сидру і почала просити ще алкоголю, якого більше не було. Він їй це повідомив. Дружина почала його обзивати нецензурною лайкою, виганяти з дому, оскільки вважає, що придбання квартири це її заслуга, почала викидати його речі з шафи, він її відштовхнув від шафи та взявши за плечі виштовхав з кімнати. Дружина відкрила вхідні двері та почала його виганяти, він підійшов до неї та попросив її заспокоїтися, вона сиділа в кухні на дивані і почала розмахувати перед його обличчям руками, намагаючись вдарити чи зачепити. ОСОБА_1 боявся, що дружина поламає йому окуляри і піймав її руки біля кисті та склав їх біля ділянки її шиї. Наміру її душити не мав, а хотів її заспокоїти. Дружина викликала поліцію.

ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, вживає алкоголь дуже рідко. Коли приїхали працівники поліції, то склали протокол та вчинили терміновий заборонний припис щодо обох, яким їм заборонено спілкуватися та заходити один до одного в кімнату, оскільки вони проживають разом в квартирі.

ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 05.03.2025 о 00:50 вони з чоловіком за місцем свого проживання посварилися, обзивали один одного нецензурною лайкою. Чоловік почав тягнутися до її шиї, вона почала кричати, розмахувати руками, він поклав руки їй на горло, вона злякалася за своє життя. Підтвердила, що виганяла чоловіка з дому, викидала його речі, підтвердила пояснення свого чоловіка. Доповнила, що з чоловіком перебувають в шлюбі тридцять років, з`явилось багато невирішених проблем, тому і стався конфлікт. Фізичної відповіді не давала чоловікові, не пручалася, бо чоловік зрідка буває агресивним. Підтвердила, що ввечері випила трохи сидру. На теперішній час вона вирішила зробити паузу, щоб закрити цей неприємний епізод їх життя.

Вислухавши особу, щодо якого складений протокол про адміністративне правопорушення, потерпілу, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №668627 (а. с. 1), реєстрацію звернення до служби 102 ( а. с. 2), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 05.03.2025 від ОСОБА_2 ( а. с. 3), письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 05.03.2025 ( а. с. 4, 5), форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ( а. с. 6-7), терміновий заборонний припис стосовно кривдника ( а. с. 10), суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 з таких підстав.

Ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під фізичним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. (п. 17 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено доказами: поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією); зазначена протиправна поведінка є необхідним елементом об`єктивної сторони складу цього правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Суд не наділений в справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності повноваженнями збирати докази.

Будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , який свою вину не визнав, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, окрім реєстрації звернення до служби 102 ОСОБА_2 ( а. с. 2), протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 05.03.2025 від ОСОБА_2 ( а. с. 3), пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 05.03.2025 ( а. с. 4, 5) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Отже, за вітсутності інших доказів тільки протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_2 не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адмінстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З вище наведених підстав суд доходить висновку про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ст. 247, статтями 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олена Березовська