Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Аксаітової М.Ю.,

потерпілих ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Аксаітової М.Ю. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Як встановив суд, 15 грудня 2021 року о 09 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Tesla" д/н НОМЕР_2 на вул. Паркова дорога, 2 в м. Києві, всупереч вимогам п.п.9.2 "б", 10.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) перед перестроюванням не переконалася, що це буде безпечним, не подавала сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку і не дала дорогу автомобілю "Volkswagen" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , змусивши його різко загальмувати і зупинитися задля уникнення зіткнення, чим спричинила створення аварійної обстановки.

В апеляційній скарзі захисник Аксаітова М.Ю. зазначає, що вочевидь справу про адміністративне правопорушення не було розглянуто 24.02.2022 в день, коли почалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, на користь чого свідчить дата забезпечення доступу до постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 28.05.2024. З цього робить висновок, що при винесенні постанови суддя не врахував строки накладення адміністративного стягнення, оскільки мав закрити провадження у справі.

Також звертає увагу на відсутність у справі доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зважаючи на те, що протокол не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а також відсутність пояснень самої ОСОБА_1 , схеми ДТП за участю автомобілів, якими керували ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не була учасником ДТП, яка, на переконання захисника сталася внаслідок того, що ОСОБА_4 - водій автомобіля "KIA Sorento" д/н НОМЕР_4 не вибрав безпечної швидкості та не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Тож, суддя мав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

До того ж, ч.5 ст.122 КУпАП є бланкетною нормою і відповідальність за нею настає у разі порушень, передбачених частинами 1-4 цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки. Проте порушення п.10.1 ПДР не охоплюється ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.122 КУпАП за порушення п.10.1 ПДР є незаконним. Щодо порушення п.9.2 "б" ПДР, то цей пункт у протоколі не зазначений, протокол містить виправлення, тож неможливо встановити, який саме пункт ПДР зазначався при його складанні.

Надмірно суворим вважає і застосоване стягнення, оскільки не було враховано, що автомобілі отримали незначні пошкодження, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майнове становище, тощо.

З огляду на викладене просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поважність причин пропуску якого захисник обґрунтовує тим, що 24.02.2022 через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися в судове засідання. Цього ж дня ОСОБА_1 виїхала з м. Києва задля забезпечення безпеки своїх трьох дітей і в подальшому намагалася зв`язатися з судом, щоб дізнатися про наступну дату судового засідання або будь-яку інформацію в справі. Взимку та навесні 2022 року в суді не відповідали на телефонні дзвінки, 10.03.2022 ОСОБА_1 виїхала за кордон і влітку 2022 року отримала тимчасовий захист у Франції. За весь цей час документи з суду вона не отримувала і лише нещодавно з Єдиного державного реєстру судових рішень дізналася про прийняте рішення, яке було оприлюднено в реєстрі 28.05.2024. Наявний у справі супровідний лист від 10.06.2024 не є доказом надсилання їй постанови. З огляду на викладене вона була позбавлена можливості оскаржити постанову у встановлений законом строк.

Вислухавши пояснення захисника Аксаітової М.Ю. і ОСОБА_1 , які підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши нові докази, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вперше апеляційну скаргу захисник подала 21.10.2024, тобто з пропуском встановленого законом строку. Постановою Київського апеляційного суду від 28.11.2024 апеляційна скарга була повернута, оскільки захисник не долучила на підтвердження своїх повноважень документи, передбачені ст.271 КУпАП. Повторно апеляційну скаргу захисник подала 11.12.2024.

Враховуючи те, що суддя винесла постанову за відсутності ОСОБА_1 і захисника, які не прибули в судове засідання в день, коли розпочалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну, тобто з поважних причин, перебування ОСОБА_1 поза межами України, а також відсутність у справі доказів отримання копії постанови та забезпечення надання загального доступу до неї в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 28.05.2024, вважаю, що з метою забезпечення права на доступ до суду пропущений строк підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 ; письмових поясненнях потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про обставини, за яких ОСОБА_1 створила аварійну обстановку, наслідком чого стало зіткнення між керованими ними транспортними засобами.

Не спростовують таких висновків пояснення ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих у суді першої інстанції, 15 грудня 2021 року о 09 годині 15 хвилин по вул. Паркова дорога вона керувала автомобілем "Tesla", рухаючись у правій смузі зі швидкістю 30-35 км/год. в час, коли був реверсний рух. З лівого боку від себе почула гуркіт, пригальмувала та побачила, як водій автомобіля "Volkswagen" вибіг та почав кричати. Вона зупинилась і побачила, що в задню частину автомобіля "Volkswagen" в`їхав автомобіль "КІА". Під час руху зі своєї смуги вона не зміщувалась.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 дала пояснення аналогічного змісту, проте зауважила, що, задивившись у навігатор, трохи вильнула ліворуч, після чого почула звук удару, побачила ДТП і зупинилась у своїй смузі. З одного з автомобілів вискочила жінка і почала на неї кричати. Щоб не утворився затор, поки чекали поліцію, вона припаркувалась ліворуч перед автомобілем "Volkswagen".

Також апеляційним судом було безпосередньо заслухано пояснення потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_2 дав пояснення про те, що, керуючи автомобілем "KIA Sorento", рухався по вул. Паркова дорога за автомобілем "Volkswagen" зі швидкістю 50-55 км/год. Ця дорога з двостороннім рухом, але в час-пік рух відбувається в одному напрямку по двох смугах. Він рухався в лівій смузі, коли звернув увагу на автомобіль "Tesla", який рухався попереду в правій смузі дуже повільно зі швидкістю 15-20 км/год., зібрав за собою колону автомобілів і коли він під`їхав до нього, без увімкнення покажчика повороту перестроївся перед автомобілем "Volkswagen", що змусило його та водія автомобіля "Volkswagen" різко гальмувати. У зв`язку з вказаним маневром ОСОБА_1 сталося зіткнення між його автомобілем та автомобілем "Volkswagen". Після цього автомобіль "Tesla" зупинився в лівій смузі ближче до бордюру.

Відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_3 зранку він, керуючи автомобілем "Volkswagen", рухався по вул. Паркова дорога зі швидкістю 35-40 км/год. в лівій смузі. В правій смузі попереду рухався автомобіль "Tesla". Коли він порівнявся з цим автомобілем, який випереджав його приблизно на 1/3 кузова, автомобіль "Tesla" почав перестроюватись перед ним без ввімкнення покажчика повороту. Він різко загальмував і відчув удар у задню частину свого автомобіля від зіткнення з автомобілем "KIA Sorento", який рухався позаду. Після ДТП водій автомобіля "Tesla" не мала наміру зупинятись, а тому він підійшов до неї. ОСОБА_1 говорила, що вона невинувата в ДТП і намагалася поїхати, але він цьому перешкодив і викликав працівників поліції. Автомобіль "Tesla" зупинився в лівій смузі на відстані близько 40 м за місцем ДТП.

Даючи оцінку цим доказам, суд апеляційної інстанції бере до уваги пояснення потерпілих, які є логічними, послідовними і відповідають тим поясненням, які вони давали працівникам поліції одразу після дорожньо-транспортної пригоди. Потерпілі до вказаної пригоди не були знайомі ні між собою, ні з ОСОБА_1 , а тому жодних підстав ставити під сумнів достовірність їхніх пояснень немає. Що ж стосується пояснень ОСОБА_1 , які спростовані потерпілими, то вони розцінюються як спосіб захисту, а тому суд першої інстанції правильно не взяв їх до уваги.

Зі змісту диспозиції ч.5 ст.122 КупАП вбачається, що відповідальність за вказаною нормою настає за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

У той же час частиною другою цієї статті передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано про порушення ОСОБА_1 вимог п.п.9.2 "б", 10.1 ПДР. Саме по собі порушення вимог п.10.1, що спричинило створення аварійної обстановки, не є підставою для притягнення до відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП, але воно вчинено в комплексі з порушенням вимог п.9.2 "б" ПДР, згідно з яким водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Відтак, зазначення в протоколі про порушення ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР лише в повному обсязі відображає дорожню обстановку.

Дійсно, в протоколі містяться виправлення в частині підпункту пункту 9 ПДР, на що захисник слушно звертає увагу. Водночас, доводи про те, що зі змісту протоколу неможливо встановити, який саме пункт зазначався при складанні протоколу, є надуманими і спростовуються зазначенням у протоколі суті порушення - не включення покажчика повороту перед перестроюванням, і ця обставина підтверджується поясненнями потерпілих.

Отже, обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, доведена повністю.

Згідно з ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції в судовому засіданні, яке відбувалося 10.02.2022, суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та позицію її захисника і відклав розгляд справи на 24.02.2022 для виклику потерпілих. В наступне судове засідання учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення не з`явились, що об`єктивно пояснюється повномасштабним вторгненням у цей день Російської Федерації в Україну. Однак, навіть з урахуванням того, що постанову було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень 27.05.2024, підстав вважати, що суд розглянув справу в інший день, ніж вказано у постанові, немає. А тому стягнення на ОСОБА_1 накладено у встановлений ст.38 КУпАП строк.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя не дотримав загальних правил накладення стягнення за правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП. При цьому суддя зазначив, що враховує характер вчиненого правопорушення та особу порушника, але ці поняття є загальнотеоретичними і більш конкретних даних постанова не містить.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Суддею не встановлені такі обставини, а також обставини, що обтяжують відповідальність, і накладено найсуворіший вид стягнення без належного обґрунтування.

З долучених ОСОБА_1 документів вбачається, що вона є внутрішньо переміщеною особою, заміжня, багатодітна матір, яка має трьох неповнолітніх дітей, а її чоловік є військовослужбовцем. Поза увагою суду залишилося те, що автомобілі під керуванням ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали незначні пошкодження, обставини, які обтяжують відповідальність, а також дані про вчинення ОСОБА_1 правопорушень у сфері дорожнього руху відсутні.

Враховуючи наведене, слід погодитись з доводами захисника, що стягнення у виді позбавлення спеціального права є надмірно суворим. Тому апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а постанову судді місцевого суду змінити шляхом пом`якшення виду стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Аксаітовій Марії Юріївні строк апеляційного оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Аксаітової Марії Юріївни задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, змінити. Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 /шість/ місяців на штраф у розмірі 85 /вісімдесяти п`яти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 /одну тисячу чотириста сорок п`ять/ гривень.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн