Справа № 351/143/25
Номер провадження №3/351/132/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого начальником Снятинського УГГ, інваліда ІІ групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області з Відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234844 від 31.01.2025, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234897 від 31.01.2025 та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234923 від 31.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 .

Постановами Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2025 справу про адміністративне правопорушення № 351/143/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення № 351/144/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення № 351/145/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

31.01.2025 о 09 год. 41 хв. ОСОБА_1 в м. Снятин по вул. 1 грудня, керуючи автомобілем марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення із причепом марки «Когель сн 24», д.н.з НОМЕР_2 , який був припаркований повз проїжджу частину дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 31.01.2025 о 09 год. 41 хв. ОСОБА_1 в м. Снятин по вул. 1 грудня, керуючи автомобілем марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, 31.01.2025 о 10 год. 42 хв. ОСОБА_1 в м. Снятин по вул. Шевченка, керував автомобілем марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, просив закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що транспортним засобом він не керував, на момент прибуття поліції автомобіль був припаркований на узбіччі дороги із заглушеним двигуном, що підтверджується відеозаписом із нагрудної боді-камери поліцейського. Таким чином вважає, що у працівників поліції не було законних підстав для складання адміністративного протоколу. Також жодних доказів, які б підтверджували, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння немає.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції ст. 122-4 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

З диспозиції ст. 124 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна.

З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234844 від 31.01.2025 він складений за те, що 31.01.2025 о 10 год. 42 хв. ОСОБА_1 в м. Снятин по вул. Шевченка, керував автомобілем марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234897 від 31.01.2025 він складений за те, що 31.01.2025 о 09 год. 41 хв. ОСОБА_1 в м. Снятин по вул. 1 грудня, керуючи автомобілем марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234923 від 31.01.2025 він складений за те, що 31.01.2025 о 09 год. 41 хв. ОСОБА_1 в м. Снятин по вул. 1 грудня, керуючи автомобілем марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку та скоїв зіткнення із причепом марки «Когель сн 24», д.н.з НОМЕР_2 , який був припаркований повз проїжджу частину дороги, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234844 від 31.01.2025; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким в результаті огляду поліцейським виявлені ознаки: порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія; направлення на огляд водія в заклад охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння від 31.01.2025, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія; розписка до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234844 від 31.01.2025, згідно з якою ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом та зобов`язується не керувати ним протягом 24 годин; пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; інформаційна довідка про наявність посвідчення водія у громадянина ОСОБА_1 ; витяг з бази Інформаційного порталу Національної поліції про належність транспортного засобу марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 ; схема ДТП від 31.01.2025; протокол серії ЕПР № 234897 від 31.01.2025, протокол серії ЕПР1 № 234923 від 31.01.2025.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеному стосовно ОСОБА_1 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення, оскільки хоча його і було здійснено у відповідності до Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, однак він не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, згідно з наданим відеозаписом ОСОБА_1 дійсно сидить за кермом автомобіля, однак автомобіль не рухається та стоїть на дорозі з вимкненим двигуном, адже працівник поліції сказав ОСОБА_1 , щоб він не заводив двигун і виходив з автомобіля.

Отже, розглядаючи цю справу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.10 ПДР:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до п. v) ч. 1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термин «водитель» («погонщик») означает всякое лицо, управляющее транспортным средством, автомобилем и т.д. (включая велосипеды) или ведущее по дорогам скот, стада, упряжных, вьючных или верховых животных».

При цьому, тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі, зокрема, переднього колеса та кришки циліндра, свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу (Постанова ККС ВС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У своїй постанові по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 КАС ВС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, не дивлячись на наявність підозри та припущень, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля і керував ним, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, які б не викликали сумніву у суду.

Перевіркою матеріалів провадження судом встановлене також і інше порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, суд звертає увагу на те, що наявні матеріали справи не містять даних щодо підтвердження законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки з відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля, однак автомобіль не рухається та стоїть на дорозі з вимкненим двигуном, а відеозапис почався з вимоги працівника поліції до ОСОБА_1 вийти з автомобіля та проїхати до відділу поліції для складання протоколу.

До протоколу додано 2 рапорти інспекторів СРПП Відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області В. Ткачука та В. Оперука, згідно з якими причиною зупинки є п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Однак, суд наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний не тільки додати до матеріалів справи докази законності зупинки транспортного засобу, а й поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, що в даному випадку не було зроблено працівниками поліції, у зв`язку з чим усі наступні їхні вимоги водій не був зобов`язаний виконувати, а усі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, законність зупинки транспортного засобу, виявлення працівниками поліції адміністративного правопорушення, проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та складання щодо особи протоколу про адміністративне правопорушення мають відповідати вимогам законів та інструкцій, якими регламентовані відповідні процедури.

Наведені вище факти та виявлені порушення, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, встановлена у судовому засіданні та підтверджена матеріалами наявними у справі.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно, а в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме: залишення водієм місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний та ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан порушника та за таких обставин вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, які мають інвалідність І та ІІ груп.

Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 09.07.2014 ПФУ, ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням з 09.07.2014 довічно.

З огляду на викладене вище суд вважає, що до ОСОБА_1 мають застосовуватись приписи п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а додана до матеріалів справи копія посвідчення, яке підтверджує наявність у нього ІІ групи інвалідності, свідчить про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст. 9, 23, 24, 33, 40-1, 122-4, 124, 130, 221, 251, 252, 277, 280, 283, 284, 308 КУпАП, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. (Реквізити рахунків для зарахування надходжень «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об./Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37951998, Банк отримувача (ГУДКСУ): Казначейство України (ел.адм.подат), Номер рахунку: UA0009001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк, установлений ст. 307 КУпАП, в порядку примусового виконання цієї постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Снятинський районний суд.

Суддя Іван ПОСОХОВ