КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Київ

справа №758/14753/24

провадження № 33/824/1406/2025

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатГородецька Антоніна Дмитрівна, на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка працює директором ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

27 вересня 2024 року ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, буд. 16-А, працюючи директором ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН», вчинила правопорушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28 січня 2016 року № 21, у результаті чого, у відповідності до п. 200.14 статті 200: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість на розрахунковий рахунок на 37 839 775 грн; завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації), що призвело до завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 113 376 696 грн, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та закрито провадження в справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Городецька А.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернуласьдо суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції проігнорував клопотання про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а також не надав оцінку доказам, долученим до вказаного клопотання, чим порушив с. 252 КУпАП.

Наголошує, що суд першої інстанції не вказав в чому полягає вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Зазначає, що у протоколі не вказано, які саме дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, були допущені ОСОБА_1 .

Вказує, що до матеріалів справи не долучено акту перевірки, як результат, у суду була відсутня можливість всебічно проаналізувати документ, щоб зробити висновки.

Звертає увагу, що до матеріалів справи долучено «Витяг з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки, однак законом не передбачено такого документа як «Витяг з акту».

Зазначає, що усі необхідні реквізити та форма акту перевірки визначена Наказом Державної податкової служби України від 25 лютого 2021 року № 244 «Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок». Зазначений Наказ не передбачає жодних витягів, виписок, тощо.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а Витяг з Акту перевірки не є доказом події та складу адміністративного правопорушення та не є доказом вини ОСОБА_1 у порушенні вимог ПКУ та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Вважає, що суд не врахував положення пп.86.7 ст.86 ПКУ, а відповідно не міг дослідити повноцінно усі обставини справи, що свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права, адже відповідно до ст. 278 КУпАП суд повинен перевірити, чи витребувано усі належні докази по справі.

Звертає увагу, що у Протоколі міститься посилання на Акт від 27 вересня 2024 року №2250/Ж5/31-00-04-02-01-26/20027449 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» з висновками якого підприємство не погодилось і подало заперечення на вказаний Акт, однак, податковий орган не надав отримані заперечення підприємства до суду першої інстанції, які є частиною матеріалів перевірки відповідно до п.86.7 ПКУ.

В судове засіданняу Київському апеляційному суді, яке призначене на 17 березня 2025 року з`явилась захисник ОСОБА_1 - адвокат Городецька А.Д., яка підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши адвоката Городецьку А.Д.,перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд робить висновок про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскаржувана постанова судді першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП та закриваючи провадження у справі з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд допустив неповне з`ясування обставин справи, що у свою чергу призвело до прийняття необґрунтованого рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 29 серпня 2024 року по 27 вересня 2024 року посадовою особою Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДМ Юкрейн», за результатами якої складено акт від 27 вересня 2024 року № 2250/Ж5/31-00-04-02-01-26/20027449.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ «АДМ Юкрейн» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28 січня 2016 року № 21, у результаті чого, у відповідності до п. 200.14 статті 200: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість на розрахунковий рахунок на 37 839 775 грн; завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації), що призвело до завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 113 376 696 грн.

На підставі виявлених порушень, 30 жовтня 2024 року ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення №2148/ж10/31-00-04-02-01-31 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 37 839 775 грн та застосування санкції у розмірі 18 919 887, 50 грн та податкове повідомлення-рішення № 2147/ж10/31-00-04-02-01-31 про зменшення суми від`ємного значення з ПДВ в розмірі 113 376 696 грн.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №636/31-00-04-02-01 від 11 листопада 2024 року посадовою особою ЦМУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДМ Юкрейн» та встановлено, що ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, буд. 16-А, працюючи директором ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН», вчинила правопорушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28 січня 2016 року № 21, у результаті чого, у відповідності до п. 200.14 статті 200: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість на розрахунковий рахунок на 37 839 775 грн; завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації), що призвело до завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 113 376 696 грн, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Разом з тим, диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає порушення саме нею встановленого порядку ведення податкового обліку, який нею Закон порушено. Посилання ж у протоколі на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 у вину, чим порушується її право на захист.

Окрім того, відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії/бездіяльність вчинені, в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

З огляду на встановлені вище обставини протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, судом не вказаний у постанові опис обставин, установлених під час розгляду справи, а зазначені лише обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суддя у постанові послався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та витягом з акту перевірки. Однак, як встановлено під час апеляційного розгляду, протокол відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а відтак він не може бути доказом у справі.

Наявний у матеріалах справи витяг з акту перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 54.5. ст. 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Крім того, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення - рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання про закриття провадженні у суді першої інстанції, вказаний акт перевірки перебуває в процедурі адміністративного оскарження.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою у якій просило скасувати податкові повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків від 30 жовтня 2024 року №2147/ж10/31-00-04-02-01-31 та №2148/ж10/31-00-04-02-01-31.

Проте, таким доказам суд першої інстанції у своєму рішенні не надав правової оцінки та не зробив висновків, щодо поданих доказів.

Таким чином, висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не ґрунтуються на доказах по справі, оскільки акт перевірки контролюючого органу в розумінні положень ст. 56 Податкового кодексу України, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення був не узгодженим, а процедура оскарження податкових повідомлень-рішень ще триває, а тому стверджувати про законність та обґрунтованість акту були відсутні підстави, а отже він не міг бути визнаний доказом вини ОСОБА_1 за відсутності інших доказів у справі.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в порушенні вимог ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а тому висновок суду про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є необґрунтованим.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, оскільки податкове повідомлення-рішення, яке складене на підставі акту за результатами документальної перевірки 27 вересня 2024 року № 2250/Ж5/31-00-04-02-01-26/20027449 перебуває в процедурі оскарження.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в апеляційній скарзі наведено переконливі доводи, які ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та дають апеляційному суду підстави для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу адвоката Городецької Антоніни Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року - скасувати, провадження у справі закрити згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа