Справа № 390/128/25
Провадження № 3/390/48/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р.м. Кропивницький

Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 486395 від 28.11.2024 ОСОБА_1 ставиться в провину, що вона 27 листопада 2024 року вчинила ухилення батьками від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2013 року народження.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 486394 від 28.11.2024 о 15 год 40 хв 27 листопада 2024 року ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічного характеру, а саме кричала та ображала нецензурними словами.

Згідно із ст.268 КУпАП справа розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в заяві долученій до справи, просила розгляд справи проводити без її участі, згодна з протоколами про адміністративні правопорушення (а.с. 15).

Судом дослідженні наступні матеріали:

-протокол про адміністративне правопорушення від 28.11.2024 серії ВАВ № 486395 (а.с. 4);

-протокол про адміністративне правопорушення від 28.11.2024 серії ВАВ № 486394 (а.с.20);

-звернення начальника служби у справах дітей Аджамської сільської ради ОСОБА_3 , в якому зазначено, що було встановлено факт вчинення домашнього насилля психологічного характеру батьком ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_1 відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 та невиконання батьківських обов`язків щодо всіх дітей (а.с. 7, 23);

-письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких слідує, що він 27.11.2024 пішов з дому, так як батьки перебували напідпитку за місцем їхнього проживання та вчинили конфлікт, висловлюючись нецензурними словами та застосовуючи фізичну силу. Такі дії відбуваються постійно, мати ОСОБА_1 під час перебування у п`яному стані його вихованням не займається, тому він не бажає проживати вдома (а.с. 8, 24);

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с. 9, 25);

-попередження на ім`я ОСОБА_1 про недопущення ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей (а.с. 10);

-письмові пояснення ОСОБА_1 , яка пояснила, що дійсно висловлювалася нецензурними словами в бік свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 чим вчинила домашнє насильство відносно дитини (а.с. 11, 26);

-копія паспорта ОСОБА_1 (а.с. 12-13, 27-28);

-характеристика ОСОБА_1 , з якої вбачається, що остання характеризується посередньо, скарги зі сторони рідних та жителів села до сільради не надходили, проживає разом з чоловіком та 4 неповнолітніми синами (а.с. 14, 29) та інші матеріали справи.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно із ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною 1 ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Виховання це планомірний та цілеспрямований вплив на свідомість та поведінку людини з метою формування певних установок, понять, принципів, ціннісний орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для її розвитку, підготовки до життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії або бездіяльність.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Також слід звернути увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 у справі 177/525/17 вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому, як зауважив Верховний Суд, сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє його від доведення правомірності свого рішення.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Із диспозиції норми можна зробити висновок, що вказана норма є бланкетною, а отже при формулюванні обвинувачення повинно бути зазначено - які саме норми законодавства було порушено. Проте у протоколі відсутнє посилання на норми сімейного законодавства, які було порушено. Це в свою чергу призводить до неконкретності висунутого обвинувачення, що позбавляє особу належним чином організувати свій захист, а суд перевірити наявність в діях чи бездіяльності особи ознак об`єктивної сторони правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, суд вважає, що працівниками поліції не доведено належним чином невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, отже суд не може перевірити наявність у діях або бездіяльності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, то за це правопорушення відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, оцінивши докази в їх сукупності, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (в редакції закону, що діяв на момент вчинення правопорушення), оскільки вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави є достатнім заходом впливу і буде сприяти її вихованню в майбутньому.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється ЗУ «Про судовий збір», сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Згідно із ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оскільки ОСОБА_1 є матір`ю в багатодітній сім`ї, суд вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 33,40-1, 247, 280, 283-285 КУпАП, на підставі ст. ст. 173-2, 184 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя О.О.Квітка