Провадження №3/748/249/25
Єдиний унікальний № 748/307/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Майбороди С.М,

за участю секретаря Пасько К.П.,

з участю захисника адвоката Сидоренка В.В. ( в режимі відеоконференції),

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

24 січня 2025 року о 17 годині 05 хвилин ОСОБА_1 в с. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області по вул. Танкістів, керував транспортним засобом Hyndai Terracan, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п 2.9 а Правил дорожнього руху, будучи у стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надані письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 свою вину не визнав та вказував на порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказуючи порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, просив також визнати неналежними та недостовірними результати огляду, а також недійсними.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, підтверджується даними протоколу ЕПР1№ 229269 від 24.01.2025 року про порушення Правил дорожнього руху, який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, результатом приладу від 24.01.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Як слідує з оглянутого відеозапису працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Результати огляду склали 1,12 проміле. При цьому, ОСОБА_1 чекав, коли розпакують мундштук та не висловлював своїх зауважень з цього приводу, а саме щодо неналежного мундштука. Після оголошення результатів огляду поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до лікарні, після чого останній намагався домовитись. Також під час складання матеріалів ОСОБА_1 було запропоновано повторно проїхати до лікарні, на що останній не висловив необхідності. Отже, працівниками поліції роз`яснювалось право ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні. ОСОБА_1 підписав результати тесту та поставив свій підпис в акті про згоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

На відеозаписах, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом, вбачається, що події, які зафільмовані на цих відеозаписах, безпосередньо стосується відомостей, які зафіксовані в протоколі стосовно ОСОБА_1 . Відеозапис є безперервним та послідовним та зроблений з двох камер фіксації.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством (ст.267 КУпАП), не оскаржувалися. Отже, твердження захисника Сидоренка В.В. щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

На підставі викладеного, вказані пояснення захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Таким чином, долучений до протоколу відеозапис є належним та допустимим доказом у справі. Також є належними та допустими доказами результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу ОСОБА_1 під час його складання не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав при складанні протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи сторони захисту щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. При цьому судом звертається увага, що на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти транспортні засоби.

Твердження сторони захисту про не вжиття заходів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, також не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявна розписка про передачу керування транспортним засобом ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Враховуючи підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що доводиться показами приладу Драгер, доводи щодо невжиття ним алкогольних напоїв до уваги не приймаються.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 283,284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Реквізити для сплати адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Рахунок отримувача: UA0025001 Отримувач - ГУК у Чернігів. обл/Черніг.обл/ 21081300 КОД Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) МФО 899998 Найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи у сфері забезпечення дорожнього руху, 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (Код за Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) р/р UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106 Призначення платежу: Стягнення судового збору).

Роз`яснити положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання копії постанови, а у разі її оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, зазначений вище, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір призначеного штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Майборода