Справа № 522/1079/25
Провадження № 3/522/1124/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання Шибіна Є.С., в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвокат Кудрявцева М.Ю., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2025 року о 23:58 год. в м. Одеса, вул. бульвар Французький, 22, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «BMW», д/н НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, скоїв дане правопорушення повторно протягом року, постанова ЕНА 2133449 від 12.05.2024 року, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 217891 від 11.01.2025 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що ввечері сидів у друга дома, який мав відвезти його додому, але останній вживав спиртні напої. Вони з другом проживають на Французькому бульварі, та від друга додому йому їхати дві хвилини. Коли він виїхав була майже комендантська година, проїхав він менше ніж 30 секунд. Також вказав, що він здав теоретичний іспит на отримання посвідчення водія 10.12.2024 року, а практичний іспит через декілька днів після події. Проте посвідчення водія ще не отримував. Транспортний засіб,яким він керував, належить його тітці.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кудрявцев М.Ю. надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 щиро розкаюється у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, внаслідок його дій не настало будь-яких шкідливих наслідків, як до так і після вчинення ним протиправних дій, у встановленому законодавством порядку приймав всіх належних заходів для того, щоб отримати відповідні практичні навички з керування транспортним засобом та з теоретичної підготовки зі знань ПДР. Таким чином, захисник просив суд обмежитися лише накладенням адміністративного штрафу у визначеному законом розмірі, не позбавляти його права керування транспортними засобами та не вилучати транспортний засіб, який не належить ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 217891 від 11.01.2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне припорошення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2133449 від 12.05.2025 року, згідно якої гр. ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу; довідкою про отримання особою посвідчення водія, згідно якої станом на 11.01.2025 року ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП; DVD диском на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без водійського посвідчення.

Сторона захисту в судовому засіданні зазначила, що 01.11.2024 року ОСОБА_1 склав теоретичний іспит після проходження навчання в навчальному закладі з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв, та отримав позитивний результат; 30.01.2025 року склав іспит з практичного керування транспортними засобами, про що суду надано було підтверджуючі документи.

За таких обставин, на думку сторони захисту, незважаючи на протиправність дій ОСОБА_1 , вбачається намагання з його боку виконати вимоги чинного закону, які ставляться до водіїв з відповідної категорії, та не створили підвищеної суспільної небезпеки, відсутні шкідливі наслідки, а ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, у зв`язку із чим просив не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Суд відхиляє доводи сторони захисту, оскільки незважаючи на прагнення ОСОБА_1 отримати посвідчення водія, відсутність шкідливих наслідків в результаті вчинення ним протиправного діяння, його щире каяття у вчиненому, не є підставами для звільнення його від відповідальності у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке в свою чергу є безальтернативним, з огляду на таке.

Так, стороною захисту зазначено, що ОСОБА_1 30.01.2025 року склав іспит з практичного керування транспортними засобами, в той час, як подія відбулась 10.01.2025 року. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що пройшов підготовку для отримання права на керування транспортним засобом.

Згідно ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами від 08.05.1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, з викладеного вбачається, що єдиною умовою, за якої особи допускаються до керування транспортними засобами є фактична наявність у них посвідчення водія.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, вбачається, що на період вчинення правопорушення, ОСОБА_1 не мав передбачених законом підстав для керування транспортним засобом відповідної категорії та протягом року вже піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення. Вказане свідчить, про порушення ОСОБА_1 встановленого порядку допуску громадян до керування транспортними засобами.

Крім того, з урахуванням даних про особу правопорушника, захисник просив суд обмежитись лише накладенням адміністративного штрафу у визначеному законом розмірі без позбавлення права керування транспортним засобом.

Однак, суд зазначає, що санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП є визначеною, тобто передбачає обов`язкове стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, що позбавляє суд можливості накласти на правопорушника стягнення, яке не відповідає вимогам встановленим законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З викладеного вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушника, є щире каяття.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, а також наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору, що складає 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні та особою під час судового розгляду надано не було.

Керуючись ст. 7, 24, 33, 34, 40-1, 126, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ