Справа № 199/3227/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24.03.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої завідувачем відділення в Дніпровському державному університеті внутрішніх справ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участі: потерпілої ОСОБА_2 , особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серія ВАВ № 349491 від 17.02.2025, ОСОБА_1 17.02.2025 о 20:10 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнала та пояснила, вона є внутрішнього переміщеною особою та у м. Дніпро проживає з 2014 року, а з 2023 року вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 проживають у свекрухи ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Дійсно 17.02.2025 між нею та її свекрухою виник конфлікт, під час якого вони одна одну ображали. Вона вказує, що ОСОБА_2 безпідставно звинувачує про те, що її хочуть отруїти та настання смерті. Наразі, питання щодо окремого проживання вона вирішує із чоловіком ОСОБА_3 , вони шукають пропозиції із банку для надання їм кредиту, аби у майбутньому придбати житло та окремо проживати від свекрухи.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила викладені в протоколі про адміністративне правопорушення факти та пояснила, що з квітня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , вона проживає разом із своїм сином ОСОБА_3 та невісткою ОСОБА_4 , де остання незареєстрована. Між нею та невісткою постійно виникають сварки і бійки. Так, 17.02.2025 приблизно о 15:00 годині, вона зайшла до кухні аби зварити борщ, також там перебували її син ОСОБА_3 та невістка ОСОБА_4 , які пили чай. Розпочавши готувати їжу, вона відлучилася до своєї кімнати аби узяти блендер, та по приходу до кухонної кімнати, підійшовши до мийки, її невістка безпідставно її штовхнула, вона здивувалася та надалі почалася перепалка, під час якої ОСОБА_4 завдала удару каструлею по її голові у зв`язку з чим вона викликала поліцію, по приїзду яким надала свої письмові пояснення та заяву. За вказаним спостерігав її син ОСОБА_3 , котрий сидів за столом та знімав на камеру. Чому дільничний не долучив її письмові покази та заяву до матеріалів справи вона не знає, незважаючи на те, що про все це вона розповідала дільничному. Просить суд виселити невістку ОСОБА_4 з квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є сином потерпілої ОСОБА_2 та чоловіком особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 . Вони з 2023 року проживають разом із дружиною та матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Він є співвласником вказаної квартири разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . Дійсно 17.02.2025 він разом з дружиною ОСОБА_4 сиділи на кухні, вечеряли. О якій саме годині відбувся даний конфлікт, він не пам`ятає, але зазначає, що в протоколі вказаний не вірний час. В цей момент до приміщення кухні зайшла його мати ОСОБА_2 , котра почала провокувати ОСОБА_4 на скандал, однак вони не звертали на це увагу та пішли до своєї кімнати. В той момент ніхто нікого не бив та не принижував, жодних дій психологічного характери ОСОБА_1 не вчиняла щодо його матері ОСОБА_2 . Коли нам набридла така поведінка ОСОБА_2 , він сказав, що зараз викличе поліцію, однак не встиг цього зробити, оскільки матір його випередила. Вказана конфліктна ситуація відбулась у зв`язку з тим, що матір вимагала, щоб вона з ОСОБА_4 сплатили борги за комунальні платежі. Наразі, питання щодо окремого проживання вони вирішують з жінкою ОСОБА_4 , шукають пропозиції із банку для надання їм кредиту, аби у майбутньому придбати житло та окремо проживати від матері.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення).

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

З вказаного суд убачає, що відповідно до вищезазначених норм Закону, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Згідно з вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus зіткнення, сутичка) зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 349491 від 17.02.2025, ОСОБА_1 17.02.2025 о 20:10 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру.

Фактично об`єктивна сторона правопорушення у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 349491 від 17.02.2025 не розкрита.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_5 , який є близьким родичем, як для самої особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , так і для потерпілої ОСОБА_2 , підтвердив, що між його дружиною ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 дійсно виникла сварка на ґрунті неузгодженості життєвих позицій щодо ведення побуту, що не відноситься саме домашнього насильства, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, суперечка, про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення та обставини якої були встановлені в ході судового розгляду даної справи, не охоплюються диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Тобто факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо своєї свекрухи ОСОБА_2 , не знайшов свого підтвердження.

Суд також звертає увагу й на те, що долучений особою що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у якості доказу своєї невинуватості у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП диск з відеозаписами, які були переглянуті судом під час розгляду справи, не є інформативними, та такими, які би могли спростувати або навпаки одну із версій сторін.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою, та наслідками, що настали.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 349491 від 17.02.2025 не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у потерпілої ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між невісткою ОСОБА_1 та свекрухою ОСОБА_2 відсутня.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ведення побуту, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з викладеним, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки належних доказів вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко