КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/309/2025 Доповідач: Яковлева В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Пишковичем М.І., за участю в режимі ВКЗ - прокурора Шлапацького Ореста, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , яка займає посаду головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Апелянт ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що від здійснення фінансового контролю ОСОБА_1 не ухилялася, на виконання вимог ЗУ «Про запобігання корупції» належним чином та у встановлений Законом строк вчиняла всі дії, які від неї залежали. При цьому вся її поведінка була спрямована на безумовне виконання вимог Закону та створення всіх умов для здійснення заходів належного фінансового контролю відповідними державними органами. Крім того, в судовому засіданні апелянт вину визнала, просила суд першої інстанції суворо не карати, зазначила суду, що не мала умислу вчиняти дане правопорушення та пояснила, що на той момент не працювала та не слідкувала за цим та потім коли дізналась, що потрібно подавати декларації, збирала повний пакет документів, але із постійними повітряними тривогами та відключення світла не всі довідки могла зібрати, а тому потрібен був час щоб їх дочекатись. Апелянт зазначає, що її захисник Зінченко П.Л. звернув увагу суду першої інстанції на неналежні докази, які були надані суду, а саме на копію науково-експертного висновку, який стосується правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП, копію листа Голові Національної поліції Князєву С.М., що являється фотокопією та підтверджує тільки відлік часу про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації, а тому, орган уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь у розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу, за несвоєчасне подання без поважних причин декларації. Виходячи з цього питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення необхідно врахувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, оскільки виходячи із визначення поняття, викладеного в ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», яка завжди характеризується умисною формою вини, тобто з врахуванням положень ст.1 Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти мети. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що всі докази є належними, допустимими та достовірними. Разом із тим суд не обґрунтував в постанові суду свої висновки, про те що докази долучені до протоколів є достатніми та такими, що доводять, як окремо так і в сукупності, у повній мірі винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

До початку апеляційного розгляду, від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі.

Заслухавши пояснення прокурора, який вважав постанову законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , головний спеціаліст відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 12 рангу, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п.п «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч.1 ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII, несвоєчасно 14.02.24р. без поважних причин, подала щорічну декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021р., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , головний спеціаліст відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 12 рангу, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення порушень, пов*язаних з корупцією, згідно п.п «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог абз.1 ч.2 ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу XIII Закону №1700-VII, несвоєчасно 14.02.24р. без поважних причин, подала декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , обіймаючи до 28.02.22р. посаду головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 12 рангу, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення порушень, пов*язаних з корупцією, згідно п.п «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог абз. 2 ч.2 ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу XIII Закону №1700-VII, несвоєчасно 14.02.24р. без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених в постанові, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме: даними протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язаного з корупцією № 3056/2024, 3057/2024, 3058/2024 від 30.08.2024, копією витягу з Державної міграційної служби, а саме інформацією про особу, копією розпорядження виконавчого комітету від 02.09.2019 №307 К, копією особової справи, копією присяги, копією розписки, копією попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби, копією розпорядження, копією пояснення, витягом із мережі «Інтернет» результатів пошуку Єдиного реєстру Декларацій, копією додатку послідовність дій користувача «ЄДР декларацій осіб» які вчинила ОСОБА_1 , копією науково-експертного висновку, копією листа та іншими документами долученими до матеріалів справи.

Відповідно до п/п. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом №1700-VII можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації. Законом №3384-ІХ було визначено, що до 31 січня 2024 року слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021, декларацію при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями та декларацію після звільнення за 2022 рік упродовж часу з 01 січня 2022 року по 31 січня 2024 року, проте вказані декларації були подані, 14 лютого 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Отже, в діях ОСОБА_1 є об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу корупційного правопорушення не відповідають вимогам закону.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Посилання апелянта на відсутність умислу є неспроможними, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, і суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так і в необережній формі вини.

Диспозицією ч.1 ст.172-6 КУпАП форму вини не визначено та не передбачено наявність негативних наслідків вчиненого правопорушення, тобто вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності, в тому числі через незнання законодавства.

Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого достатньо лише встановлення факту несвоєчасного подання декларації (порушення вимоги закону). Встановлення ж суспільно-небезпечних наслідків та з`ясування форми вини не вимагається.

Доводи апелянта про несвоєчасне подання декларації з поважних причин, були предметом перевірки судом першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними. При цьому пояснення ОСОБА_1 про те, що на той момент вона не працювала, за цим не слідкувала та потім коли дізналась, що потрібно подавати декларації, збирала повний пакет документів, довідки і таке інше, проте із частими «Повітряними тривогами» та відключення світла не всі довідки могла взяти, потрібно був певний час щоб їх дочекатись, не впливають на законність прийнятого судом рішення.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що судом вірно встановлено фактичні обставини справи про порушення ОСОБА_1 корупційного законодавства. Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дотримався вимог як матеріального, так і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева