Справа №379/1216/24 Головуючий у І інстанції Разгуляєва О.В.
Провадження № 33/824/869/2025 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Шроль В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кирдани Таращанського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою21.09.2024 о 21 год. 05 хв. в с. Лука Білоцерківського району Київської області вул. Щорса, 25, ОСОБА_1 керував транспортним засобом АІМА МЗ, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а справу розглянуто без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Вказує, що ОСОБА_1 керував електроскутером з потужністю двигуна 1,2 кВт, а тому в розумінні п.1.10 ПДР даний електроскутер не є механічним транспортним засобом, та відповідно не передбачає для водія необхідність мати при собі посвідчення водія та реєстраційний документ. Тож водій такого електроскутера не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги ч.1 ст. 32, ч.1-3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вони не повідомили ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки транспортного засобу та підставу для перевірки його документів, що потягнуло за собою складання неправомірного та незаконного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Окрім того, вказує на те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено у встановленому законом порядку його права та обов`язки, а також він був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою адвоката, у зв`язку з чим дії працівників поліції і отримані ними докази є незаконними та недопустимими.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами п. 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, стверджується сукупністю доказів, яким суд надав належну правову оцінку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що він відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, вважаючи дії працівників поліції незаконними.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду як за допомогою спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я підтверджений даними з відеозапису події з бодікамер поліцейських.

Посилання сторони захисту на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують причину та підставу зупинки транспортного засобу та перевірки документів у ОСОБА_1 є безпідставними.

З відеозапису події вбачається, що поліцейські переслідували водія електроскутера без номерних знаків, який був без шолому, відмовлявся зупинятися на сигнали про зупинку транспортного засобу і заїхав на подвір`я домоволодіння, пояснивши, що їхав не на транспортному засобі, а на елетроскутері.

Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зупинки електроскутера під керуванням ОСОБА_1 без належних правових підстав.

Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції було порушено ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено у встановленому законом порядку його права та обов`язки, а також він був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою адвоката суперечать матеріалам справи.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 були роз`яснені у встановленому законом порядку його права та обов`язки,а також повідомлено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений в протоколі електроскутер АІМА МЗ не являється транспортним засобом, а ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, є безпідставними.

Зазначені доводи були предметом розгляду судді суду першої інстанції, яка встановила, що у відповідності до вимог Закону України «Про дорожній рух» та 1.10 ПДР транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, а елетроскутер , яким керував ОСОБА_1 зазначеним параметрам відповідає.

Та обставина, що електроскутер, яким керував ОСОБА_1 , має потужність двигуна лише 1,2 квт, не свідчить про те, що він не є пристроєм, призначеним для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, а ОСОБА_1 - не є особою, яка керує транспортним засобом, тобто суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги правильності висновку судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст.33 КуПАП.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин постанова Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року є законною.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Таращанського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Р.Шроль