Справа № 357/1517/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 04.08.1999 МВ № 2 Білоцерківського МУ ГУ МВс України в Київській області, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Запаскіна М.Р.,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 3407 від 24.01.2025, ОСОБА_1 , будучи депутатом Білоцерківської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно із пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІ Закону, несвоєчасно 17.11.2024, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУПАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчинення адміністративного правопорушення не визнала, повідомила, що у неї не було умислу подавати декларацію за 2021 рік несвоєчасно. Вона ніколи не працювала у державній службі, мети щось приховати у неї також не було. На початку війни вона виїхала до ОСОБА_2 із сім`єю, повернулася до м. Біла Церква у травні 2022 року і весь час займається волонтерською діяльністю. На той час відмінили декларування, а коли відновили, вона в січні 2024 року підготувала всі документи і у письмовому вигляді декларацію, які передала своїй дочці ОСОБА_3 , яка мала внести всі дані до системи, тому що сама вона не розбирається як в цьому плані працювати з комп`ютером. Дочка заповнювала відразу дві декларації за 2021 рік та 2022 рік. За 2022 рік декларація була подана, а за 2021 рік чомусь не була подана. Потім до неї зателефонували з поліції і дочка відразу внесла її. Вона як ФОП також подає податкові декларації, які також пише вручну, а вже в податковій допомагають внести до системи, або ж дочка допомагає внести до комп`ютера, податкова декларація дублюється із вказаною декларацію по справі, тому жодного умислу у неї не було щось приховувати. Декларацію не подала, тому що сталася якась помилка, вона нічого не приховувала, немає що приховувати. Не подала декларацію неумисно через стрес від війни, зайнятістю волонтерською діяльністю. На час, коли потрібно було подати декларацію на стаціонарному лікуванні не перебувала.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення посилаючись на наступне.

На чергових місцевих виборах 2020 року ОСОБА_1 була обрана депутатом Білоцерківської районної ради Київської області від Політичної партії «Свобода». 08.12.2020 вона набула повноважень депутата районної ради. З початком збройної агресії російської федерації 24 лютого 2022 року та введенням воєнного стану ОСОБА_1 разом із доньками вимушено покинула місто Біла Церква та перебувала на заході України до травня 2022 року. Через обмежений доступ до мережі Інтернет вона не мала можливості подати електронну декларацію за 2021 рік у встановлений строк. Після повернення у травні 2022 року ОСОБА_1 дізналася, що відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03.03.2022 №2115-IX подання декларацій було відтерміновано на період дії воєнного стану. З травня 2022 року ОСОБА_1 зосередилася на волонтерській діяльності, яка охоплювала організацію збору гуманітарної допомоги, доставленням вантажів до прифронтових територій, а також пошиття військового одягу та екіпірування для Збройних Сил України, частково на волонтерських засадах. Її діяльність неодноразово відзначалася грамотами Білоцерківської районної ради та громадських організацій. ОСОБА_1 як зареєстрований суб`єкт підприємницької діяльності здійснювала свою діяльність виключно з приватними підприємствами, не була дотичною до державних закупівель чи розпорядження державними або громадськими коштами та систематично звітувала до податкових органів. Наприкінці 2023 року працівники апарату Білоцерківської районної ради повідомили ОСОБА_1 , що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання

функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», декларування було відновлено, а крайній строк подання пропущених декларацій встановлений до 31 січня 2025 року. В кінці січня 2024 ОСОБА_1 , з огляду на невміння користуватися комп`ютерною технікою без сторонньої допомоги, необізнаність у технічній складовій процесу заповнення та подання декларації, звернулася по допомогу до доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щоб вони допомогли підготувати та зареєструвати її декларації. Всі дії в реєстрі під її ім`ям здійснювала її донька ОСОБА_5 . Зі свого боку ОСОБА_1 надала на паперових носіях завчасно виписані відомості та всю необхідну інформацію щодо свого майнового стану та доходів за 2021 і 2022 роки,

включаючи дані про нерухомість, банківські рахунки та доходи. Тобто ті відомості, які були необхідні для коректного заповнення декларацій на сайті НАЗК. Під час подання декларацій одночасно заповнювалися декларації для ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_6 (яка також депутатом Білоцерківської районної ради). Внаслідок технічної помилки під час заповнення документів ОСОБА_7 подала лише декларацію за 2022 рік, помилково не внісши декларацію за 2021 рік. A ОСОБА_1 була впевнена, що всі необхідні декларації були подані, оскільки передала всю відповідну інформацію для внесення в систему НАЗК. Використання однієї ІР-адреси та одночасний час подання декларацій підтверджують, що декларації ОСОБА_8 та ОСОБА_1 заповнювалися у той самий період без наміру приховування майна чи доходів. У листопаді 2024 року працівники апарату районної ради повідомили, що декларація за 2021 рік у реєстрі відсутня. Усвідомивши цю обставину. ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_7 17-18 листопада 2024 року терміново підготували та подали декларацію за 2021 рік. Подання декларації було здійснено одразу після виявлення помилки та мало виключно на меті виконання законодавчого обов`язку. Відсутні будь-які ознаки умисного порушення чи спроби приховування майнового стану. У січні 2025 року ОСОБА_1 була запрошена до підрозділу Національної поліції України для підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Вона не ухилялася від пояснень та добровільно підписала протокол. Вказані обставини свідчать про відсутність умислу у діях ОСОБА_1 . Її дії не завдали шкоди суспільним інтересам та не спричинили негативних наслідків. Аналіз дій ОСОБА_1 підтверджує дотримання принципу добросовісності, оскільки вона вжила всіх можливих заходів для виправлення помилки після її виявлення. Історія входу до системи НАЗК показує відсутність будь-яких спроб редагування чи приховування даних із метою ухилення від декларування. Відсутність розбіжностей між поданими даними та фактичним майновим станом додатково підтверджує відсутність корупційних мотивів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 3407, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначена як умисне несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Орган, що склав протокол, стверджує, що ОСОБА_1 свідомо не подала декларацію у встановлений строк та здійснила подачу лише після 17.11.2024 року, розуміючи протиправність своїх дій. Натомість відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення характеризується лише умисною формою вини. Тобто, для доведення вини необхідно встановити, що особа цілеспрямовано мала намір ухилитися від подання декларації, приховати інформацію або іншим чином уникнути виконання обов`язку фінансового контролю. У протоколі не визначено ні мету, ні мотив вчинення правопорушення. Закон вимагає, щоб у випадку притягнення особи до відповідальності за корупційне правопорушення були належним чином встановлені всі елементи суб`єктивної сторони. Проте в протоколі відсутній будь-який аналіз цих складових, що свідчить про його поверхневий характер та невідповідність вимогам доказовості. В матеріалах справи чітко вказано, що ОСОБА_1 не ухилялася від подання декларації, а була впевнена, що декларація за 2021 рік подана разом із декларацією за 2022 рік. Це підтверджується тим, що вона особисто надала всі необхідні дані для заповнення декларації. Її донька, ОСОБА_5 , помилково внесла лише декларацію за 2022 рік, а не за 2021 рік. Декларації подавалися одночасно з деклараціями ОСОБА_6 , що спричинило певну плутанину під час заповнення. Використання однієї ІР-адреси та збігу часі подання підтверджують ці обставини. Аналогічне провадження відносно ОСОБА_9 , яке розглядалось Білоцерківським міськрайонним судом Київської області (суддя Шовкопляс О.П.) у справі № 357/1242/25 (3/357/11/25) було закрито 21.02.2025. При вирішенні справи просив врахувати вказану постанову суду.

У діях ОСОБА_1 відсутній умисел, оскільки вона добросовісно передала всі необхідні відомості для заповнення декларації, була переконана в поданні та не мала жодного наміру ухилитися від виконання свого обов`язку. Вказані обставини виключають наявність прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що, своєю чергою, свідчить про відсутність ключового елемента складу правопорушення суб`єктивної сторони, а отже, й самого складу

адміністративного правопорушення.

Щодо підстав закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення

адміністративного стягнення. Особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення

незалежно від того, чи є зазначене порушення триваючим. Відтак принципове значення для правильного вирішення даної справи має визначення точної дати (дня) виявлення та вчинення зазначених правопорушень, так як саме від цього часу відраховується відповідний строк. Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, датою виявлення правопорушення

визначено дату складання протоколу. Орган, що оформив протокол, обґрунтовує свою позицію тим, що виявлення правопорушення можливе лише після комплексного аналізу та збору доказової бази, а

остаточний висновок про наявність ознак адміністративного правопорушення робиться

в момент оформлення та підписання протоколу. Проте сторона захисту вважає, що момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення

порушення. У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як

судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення

саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, коли саме поліція дізналася про факт неподання декларації. Враховуючи, що граничний строк подання декларації сплив 31.01.2024, а уповноважені органи при належному виконанні своїх функцій мали можливість перевірити та виявити її відсутність у відкритих реєстрах вже наступного дня, датою виявлення правопорушення слід вважати 01.02.2024. Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 24.01.2025, тоді як днем виявлення правопорушення слід вважати 01.02.2024, на момент розгляду справи закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацький О.В. надав висновки в порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП, вважає що у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просив суд притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850,00 гривень. Вважає, доводи сторони захисту необґрунтованими, оскільки умислу у вчиненні даного правопорушення є не обов`язковим. Також орган, який виявив правопорушення не міг виявити його 01.02.2024, оскільки декларація ОСОБА_1 подана у листопаді 2024 року, що свідчить про несвоєчасністю подання, а неподання декларації є правопорушення, за яке передбачена не адміністративна, а кримінальна відповідальність.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона є дочкою ОСОБА_1 .. У 2024 році вона вносила відомості, які надала їй мама, а саме заповнювала декларацію. Почала заповнювати декларацію з обіду, видавало помилки. О 20:00 год закінчила заповнювати, тому що почалася повітряна тривога, тому вона взяла дітей і пішла в укриття. На другий день дитину збирала до школи та займалася своїми справами. Закрутилася і взагалі забула за всі декларації, вважала, що все зробила. Коли подзвонили з поліції, зрозуміла, що подала декларацію лише за 2022 рік, а за 2021 рік не подала. Їй мама передала відості, які потрібно було внести до декларацій за 2021 та 2022 роки. Почала заповнювати декларацію за 2022 рік спочатку, тому що так лежали документи, які були першими, з тих почала вносити відомості. Мама попросила її в січні подати декларацію, за декілька днів до 28.01.2024, коли вона розпочала всю процедуру. Вона почала пізно вносити дані, тому що була заклопотана своїми справами, а це був вихідний, тому так сталося. В той день погано працював реєстр, вона декілька разів намагалася зайти, потім щось збивалося, вибивало помилки, довго зберігалася інформація. Декларації підписувала електронним підписом мами, який вона їй передала. Про те, що декларації потрібно подати до 01.02.2024 вона знала і їй про це говорила мама. Потім вона забігалася і забула взагалі, що потрібно було подати дві декларації. Для внесення даних їй мама передала і свій ключ і пароль, всі необхідні документи, а також декларацію у паперовому вигляді, а ще чернетки з підрахунками. Вона чомусь вважала і в голові їй так відклалося, що вона подала дві декларації, але виявилося що ні. За 2021 рік декларацію подала відразу після дзвінка із органів поліції.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, прокурора, свідка ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, надані стороною захисту характеризуючи дані ОСОБА_1 дійшов висновку про таке.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із витягу з протоколу першої сесії Білоцерківської районної ради VIII скликання Київської області від 08.12.2020 за ОСОБА_1 визнано повноваження депутата зазначеної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з мементу офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону №1700-VІІ, депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону №1700-VІІ, а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до пп. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VІІ народні депутати України, депутати Верховної Ради автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Білоцерківської районної ради Київської області, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VІІ та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно із приміткою до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону №1700-VІІ зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» (далі Закон №3384-ІХ) набрав чинності 12.10.2023. Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону №1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відповідно у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у п. 1, п.п. а, в, г п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація) за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, Законом №3384-ІХ внесені зміни до деяких Законів України, так відповідно до п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII (щороку), абзац 2 ч. 2 ст. 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними останній раз Указом від 06 травня 2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 15 січня 2025 № 4220) строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин з 08 лютого 2024 року.

Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03.03.2022 № 2115-ІХ установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітного характеру уповноваженими органами не здійснюється.

Абзацом 4 ч. 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами 7-14 ст. 45 цього Закону).

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.

Абзацом 1 частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-?ІІ установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для

подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій чотирнадцятій статті 45

цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону №1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами

сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік упродовж часу з 00:00 год 01.01.2022 по 23:59 год 31.01.2024 (граничний строк).

01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-УІІ.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у 2021 році була суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону №1700-УІІ, то вона повинна була подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 включно.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), щорічну декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подала лише 17.11.2024 о 18:18 год, тобто несвоєчасно без поважних причин.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-УІІ визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною в ч. 1 ст. З цього закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону №1700-УІІ за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП настає адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 1726 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом декларування, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом №1700-УІІ, призвела до порушення Закону №1700-УІІ (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366-3 Кримінального кодексу України, суб`єкт декларування, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і подальше несвоєчасне подання декларації не утворює складу адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.

Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-УІІ, у тому числі вимог його статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Попри невизнання своєї винуватості самою правопорушницею, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

змістом протоколу про адміністративні правопорушення № 3407 від 24.01.2025;

копією витягу з протоколу першої сесії Білоцерківської районної ради VIII скликання Київської області від 08.12.2020, відповідно до якого Білоцерківська районна територіальна виборча комісія постановою від 12.11.2020 № 77 визнала обраними, а постановами від 17.11.2020 № 81, від 25.11.2020 № 83 та від 27.11.2020 № 84 зареєструвала 54 депутати Білоцерківської районної ради VIII скликання, серед яких ОСОБА_1 ;

витягом із ЄДРД, відповідно до якого ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2021 рік подала 17.11.2024 о 18:18 год та виправлену щорічну декларацію за 2021 рік подала 17.11.2024 о 19:04 год;

послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період 01.01.2024-25.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 28.01.2024 зайшла до реєстру здійснила подачу своєї декларації за 2022 рік. В подальшому 31.03.2024 знову зайшла до нього та здійснила подачу декларації за 2023 рік. Не здійснюючи більше ніяких дій вийшла з реєстру та до 17.11.2024 до нього не заходила. Зайшовши до реєстру 17.11.2024 подала декларацію за 2021 рік.;

копією науково-експертного висновку на запит Генеральної прокуратури України завідувача відділу НАПрН ОСОБА_11 ; копією листа голови Комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності ОСОБА_12 ; положенням про Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженими Наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 17 від 06.11.2019.

В порядку доповнення судом досліджені характеризуючи дані особи ОСОБА_1 , надані стороною захисту.

Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З приводу доводів сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання декларації суддя зазначає наступне.

Так, з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що 28.01.2024 о 17:30 год ОСОБА_1 зайшла до Реєстру та заповнювала розділи своєї декларації, користувачеві повідомлено про логічні помилки при заповненні декларацій та о 20:07 год цього ж дня була подана декларація за 2022 рік.

Наступного разу, 31.03.2024 о 18:11 год ОСОБА_1 зайшла до Реєстру та заповнювала розділи своєї декларації та о 19:38 год цього ж дня була подана декларація за 2023 рік.

Потім, 17.11.2024 о 17:50 год ОСОБА_1 зайшла до Реєстру та заповнювала розділи своєї декларації та о 19:04 год цього ж дня була подана декларація за 2021 рік.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, всупереч доводам сторони захисту, не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми говорить про те, що вказане адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларацій зумовлено поважними причинами, в судовому засіданні сторона захисту також не надала жодних доказів поважності несвоєчасного подання декларації за 2021 рік, отже доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП по своїй суті не може бути визнане малозначним, оскільки передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а відтак суд не вбачає підстав для звільненя ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення та закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Щодо позиції захисника з приводу того, що минули строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата закінчення етапу подання та оприлюднення відповідно до Закону №1700-УІІ щорічних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 00 год. 00 хв. 01.02.2024.

Часом виявлення правопорушення є момент складення протоколу, оскільки зібрані матеріали та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого уповноваженим суб`єктом може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складення можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлене діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об`єкт, об`єктивну сторона, суб`єкт, суб`єктивну сторона), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення, який зазначається при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із роз`ясненнями Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, скероване 11.09.2018 голові Національної поліції України, визначений ст. 254 КУпАП строк для складання протоколу починає свій відлік лише після того як у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу, а моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення є момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАГІ, в тому числі щодо надання пояснень.

Таким чином, датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.

Як вже було зазначено, із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що 17.11.2024 о 17:50 год ОСОБА_1 зайшла до Реєстру та заповнювала розділи своєї декларації та о 19:04 год цього ж дня була подана декларація за 2021 рік.

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 3407 стосовно ОСОБА_1 , його було складено 24.01.2025, а отже на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не минули строки накладення на останню адміністративного стягнення.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховуючи особу порушника, її майновий стан, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є застосування до неї адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Відповідно до посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є особою із ІІ групи інвалідності, тому згідно із п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя приходить до висновку про її звільнення від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-6, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА