Справа № 743/1210/24
Провадження №3/743/1/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретарів: Довбенко О. М., Воєдило О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки матеріали, які надійшли від Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого кур`єром в товаристві з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», до адміністративної відповідальності не притягувався, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

28.08.2024 р. о 00 год 46 хв в селищі Ріпки по вул. Харківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

21.01.2025 р. захисник Ященка О. С. подав письмові пояснення, у яких заявив про закриття провадження у справі з тих підстав, що: зупинка транспортного засобу відбулася безпідставно; не доведено факту керування транспортним засобом; не встановлено ознак алкогольного сп`яніння; особу ОСОБА_1 було встановлено не на підставі документа, що посвідчує особу; відеозйомка велась небезперервно та з невідомого пристрою; у матеріалах справи відсутній рапорт поліцейського щодо зафіксованого факту події; відсутня фіксація моменту складення акта на огляд на стан сп`яніння та направлення на огляд водія та присутність під час їх складення ОСОБА_2 ; у направленні невірно відображена інформація про те, що ОСОБА_1 було доставлено на огляд, оскільки він не доставлявся; протокол та акт з направленням складені двома різними поліцейськими; поліцейськими не було вжито всіх належних дій у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу, доставлення до відділення поліції для встановлення особи; у протоколі не конкретизовано додатків до нього.

У судовому засіданні 30.01.2025 р. свідок ОСОБА_3 пояснив, що рапорти по суті події поліцейськими складаються не завжди, а тільки якщо виникають якісь сумніви, або потрібно викласти пояснення. Підтвердив, що під час оформлення адміністративних матеріалів рапорт не складався.

Також свідок на запитання захисника про те, чому різні поліцейські складали адміністративні матеріали у даному провадженні, пояснив, що вони перебували у спільному наряді, це пришвидшує складання матеріалів, а сам огляд проводився у присутності свідка.

Захисник повідомив свідку про те, що на відео не зафіксовано складання акту огляду та направлення, а тому у нього виникло запитання, де саме складалися зазначені матеріали. Свідок повідомив, що матеріали складалися на місці у присутності особи, а чи зафіксовано це на відеозаписі свідок не пам`ятає.

На запитання захисника чи доставлялася особа до медичного закладу свідок відповів, що не доставлялася, оскільки ОСОБА_4 було неодноразово запропоновано проїхати до медичного закладу, на що він відмовився, а затримувати і доставляти поліцейські не можуть.

Щодо відсутності у направленні вказівки на серію, номер та дату протоколу, свідок, після огляду направлення у судовому засіданні, пояснив, що, зазвичай, спочатку складається направлення, а потім протокол. У даній справі протокол складав не свідок, тобто використовувалась не його бланкова продукція, а тому він не міг передбачити, який буде наступний номер бланку протоколу, щоб відобразити його у направленні. Пояснив, що бланки протоколів отримуються окремо кожним поліцейським при заступанні у наряд під підпис.

На запитання захисника про те, як встановлювалась особа, свідок пояснив, що ОСОБА_4 відмовився надати будь-які документи, тому його особу з повідомленої ним інформації було перевірено за допомогою планшетного пристрою в ІПНП «Цунамі», який також має кожен наряд. Там були всі необхідні дані про особу та про транспортний засіб, містилася інформація про його попереднє звернення до органу поліції. В тому числі, там поліцейські побачили і водійське посвідчення. Саме тому на нього було складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутність при собі посвідчення водія, а не за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування без права керування.

У судове засідання 25.03.2025 р. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд звертає увагу на таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Щодо доводів захисника про те, що до матеріалів про адміністративне правопорушення не долучено рапорту по суті зафіксованого правопорушення суд звертає увагу на таке.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (в редакції, що була чинною станом на момент оформлення адміністративних матеріалів, далі Інструкція № 1395).

Вказаною Інструкцією передбачено наступні випадки складення поліцейським рапорту:

- у разі неможливості встановити повторність правопорушення та складення повідомлення про адміністративне правопорушення (пункт 3 розділу VII Інструкції);

- в порядку звітування за результатами реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення (пункт 2 розділу IX Інструкції);

- при порушенні правил дорожнього руху особою, яка має імунітет (пункт 4 розділу XI Інструкції);

- у разі встановлення факту появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу (пункт 5 розділу XIII Інструкції);

- у разі виявлення недоліків працівником підрозділу поліції, який здійснює контроль за видачею та використанням бланків протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про адміністративні правопорушення та тимчасових дозволів на право керування транспортним засобом (пункт 7 розділу XV Інструкції).

Оскільки судом не встановлено, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення мали місце вищезазначені випадки, суд відхиляє доводи сторони захисту в цій частині з підстави відсутності нормативних приписів до вчинення поліцейським дії у вигляді складання рапорту.

Щодо зауваження сторони захисту щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення двома працівниками поліції суд звертає увагу на таке.

Згідно пункту 2 розділу I Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 р. № 357, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.05.2020 р. за № 443/34726 (в редакції, що була чинною на момент складення адміністративних матеріалів, далі Інструкція № 357) група реагування патрульної поліції (далі - ГРПП) - наряд патрульної поліції у складі не менше двох поліцейських, які в зоні оперативного реагування виконують завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку, взаємодії з населенням, безпеки дорожнього руху, запобігання правопорушенням або подіям та їх припинення, оперативного реагування на них.

Пункт 2 розділу ІІ Інструкції № 1395 передбачає підписання протоколу особою, яка його склала, що було дотримано поліцейським.

Як вбачається з дислокації нарядів поліції ВП № 2 Чернігівського РУП ГУНП області з 08:00 27.08.2024 р. по 08:00 28.08.2024 р. поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у нарядах з зоною обслуговування, в тому числі, Ріпкинської ТГ (а. с. 22).

При цьому, судом не встановлено нормативної заборони у спільному оформленні уповноважених поліцейських матеріалів адміністративного правопорушення.

Додатково суд зауважує, що спільна робота поліцейських оптимізує роботу органів Національної поліції в цілому, позаяк сприяє економії часу та дозволяє якнайшвидше продовжити роботу працівників поліції у зонах обслуговування, при цьому, жодним чином не впливаючи на якість такої роботи.

В контексті участі поліцейського ОСОБА_3 під час огляду на стан алкогольного сп`яніння судом під час відібрання пояснень встановлено, що вказаний поліцейський був присутнім під час такого огляду, а отже не може ставитися під сумнів складання ним акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія до медичного закладу, оскільки у вказаних документах ним зафіксовано особисто сприйняту та оброблену інформацію.

Щодо доводів сторони захисту про те, що з акту і направлення не вбачається моменту їх складення, суд зауважує, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів визначена додатком 2 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858.

За результатами дослідження змісту акту огляду та направлення на огляд невідповідності встановленим формам судом не встановлено, а тому суд відхиляє такі доводи сторони захисту за необґрунтованістю.

У судовому засіданні 26.12.2024 р. захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, звернув увагу суду на долучення до адміністративних матеріалів 15 файлів відеозаписів.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.12.2024 р. у даній справі було відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання про витребування оригіналу відеозапису.

При цьому, судом перевірено дотримання поліцейськими вимог відеофіксації при проведенні відеозйомки.

Так за положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999 (далі Інструкція № 1026), карта пам`яті або флеш-карта - компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації (п. 3 Р. І).

Згідно п. 2 Р. ІІІ Інструкції № 1026 включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

У відповідності до п. п. 1, 3 Р. VIII Інструкції № 1026 вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб.

З копії Журналу№ 75, наявного в матеріалах справи, судом встановлено, що 28.08.2024 р. відповідальною особою відділення поліції № 2 видано відеозапис на носії типу DVD-1 для суду (а. с. 12).

З копії Журналу№ 164, наявного в матеріалах справи, судом встановлено видачу поліцейським, що були присутніми на місті події, портативних відеореєстраторів, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність інформації про технічні пристрої (а. с. 15).

Судом у судовому засіданні перевірено, що відеозйомка, зафіксована у кількох відеофайлах, є безперервною за параметрами часу, відображеного у кожному відеозаписі. При переході з одного відеозапису до наступного відхилень до секунди не встановлено.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано саме на портативний відеореєстратор, а тому у суду відсутні підстави досліджувати дотримання поліцейськими вимог відеофіксації при проведенні відеозйомки відеореєстратором, установленим у службовому транспортному засобі.

Додатково суд зауважує, що сторона захисту за потреби не була позбавлена можливості звернутися до виробника цифрового нагрудного відеореєстратора з роздільною здатністю Super HD 1296P «M505» чи спеціаліста органу поліції, що займається обслуговуванням сервера зберігання відеозаписів, з метою отримання інформації щодо механізму формування безперервного відеозапису у окремі файли та (у виробника цифрового нагрудного відеореєстратора) можливості відображення на відеозаписі ідентифікуючих даних технічного пристрою.

Натомість, у даній справі суд обмежується перевіркою дотримання поліцейськими правила безперервності відеофіксації та здійснення її на технічний пристрій, що належно переданий працівникам поліції для виконання службових обов`язків. Оскільки судом порушень в цій частині не встановлено, суд відхиляє доводи сторони захисту за необґрунтованістю.

Щодо доводів сторони захисту про неправомірність зупинки транспортного засобу судом встановлено, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом мав місце о 00 год 46 хвилин, тобто у період дії комендантської години (заборони перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), дія якої не заперечувалась стороною захисту.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

За положеннями п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 р. № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів.

Відтак поліцейські під час виконання службових обов`язків мали право зупиняти та перевіряти особу та транспортний засіб ОСОБА_1 у комендантську годину.

Додатково суд звертає увагу на ту обставину, що на початку спілкування поліцейських з водієм останньому також було повідомлено про неосвітлений номерний знак у темну пору доби. За фактом даного правопорушення було винесено постанову серії ББА № 559588 та притягнуто особу до адміністративної відповідальності. Відомості про оскарження та скасування цієї постанови стороною захисту не надані.

З відеозапису судом встановлено, що о 00 год 51 хв поліцейський одразу після зупинки транспортного засобу запитує у водія причину керування у комендантську годину, у відповідь на що водій вибачається. Далі поліцейський запитує, чи водій випивши, на що водій надає ствердну відповідь, так само як і на подальше запитання поліцейського про те, чи обізнаний він із забороною керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також з відеозапису вбачається, що поліцейським повідомлено о 00 год 53 хв та о 00 год 54 хв про ведення відеофіксації та відповідальність за підкуп посадової особи. Водій, в свою чергу, пояснив, що посварився з дружиною і тому поїхав.

О 00 год 56 хв інший поліцейський запитав повторно, чи вживав водій алкогольні напої, на що водій відповів: «да, вживав». У той же час поліцейський запитує водія, чи буде він проходити тестування для встановлення факту вживання спиртних напоїв приладом «Алкофор» на місці зупинки. На двічі поставлене запитання водій відповідає: «застрельте мене», потім на двічі повторене запитання водій мовчить.

О 00 год 57 хв водій каже: «поїхали в лікарню». У відповідь на це поліцейський ще кілька разів просить спочатку відповісти водія, чи буде він проходити тестування на місці зупинки та пропонує варіанти відповідей: так чи ні. Після відсутності відповіді, поліцейський о 00 год 58 хв зазначає, що можна проїхати у лікарню, на що водій відповідає: «не хочу я жити взагалі». Тоді у той же час поліцейський знову роз`яснює: «або продуваєте прибор на місці, або їдемо у лікарню, або відмовляєтесь». Після цього поліцейський роз`яснює про те, що у разі відмови буде складено протокол за відмову. На двічі повторене запитання водій знову мовчить.

Врешті, на вкотре поставлене запитання: «на місці зупинки будете проходити?» водій о 00 год 58 хв 51 с відповідає: «ні». Після цієї відповіді кілька разів обидва поліцейських намагаються з`ясувати у водія чи погоджується він їхати у лікарню. О 00 год 59 хв водій відповідає: «застрельте мене».

О 00 год 59 хв поліцейський повторює запитання, на що водій питає: «що мені робити?» і поліцейський повторно роз`яснює йому, що він може продути прилад «Алкофор», проїхати у лікарню, відмовитись, і знову пропонує йому на місці зупинки здійснити «продуття» приладу. Після цього поліцейський роз`яснює, що у разі відмови буде складено протокол і виписано направлення, з яким водій може протягом двох годин самостійно звернутися до лікарні.

О 01 год 00 хв поліцейський повторно роз`яснює варіанти дій для водія: «на місці зупинки, їдемо у лікарню або за відмову».

О 01 год 02 хв водій повідомляє, що випив багато і «воно покаже».

О 01 год 03 хв водій запитує, що йому «світить», на що поліцейський роз`яснює, що він складатиме протокол, а рішення прийматиме суд.

О 01 год 03 хв поліцейські знову роз`яснюють варіанти процедуру проходження огляду на стан сп`яніння.

О 01 год 04 хв водій повідомляє, що у лікарню не поїде. Надалі поліцейський зазначає, що якщо водій відмовляється проходити огляд, то на нього складається протокол за відмову за ознаками алкогольного сп`яніння та вказує на такі ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота (уточнює: «дуже різкий»), поведінка, яка не відповідає, і нечітка річ. Після цього поліцейський повторно роз`яснює про можливість «продуття» приладу та повідомляє про допустиму норму рівня алкоголю.

О 01 год 08 хв водій каже: «робіть, що хочете».

О 01 год 09 хв поліцейський знову запитує, чи буда водій проходити огляд на місці та о 01 год 10 хв водій відмовляється, після чого поліцейський повторно повідомляє про те, що водія було зупинено у зв`язку з порушенням ним комендантської години та пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху, а саме у зв`язку з неосвітленим номерним знаком. Також поліцейським повторно повідомляється про виявлені під час спілкування явні ознаки алкогольного сп`яніння: «різкий запах з порожнини рота, нечітка мова та поведінка, яка не відповідає ситуації».

У поданому в письмовому вигляді клопотанні про закриття провадження сторона захисту також звертала увагу суду на ту обставину, що особу водія було встановлено з його слів, що в контексті порушення нормативної регламентації встановлення особи, на думку сторони захисту, є підставою для закриття провадження у справі.

З даного приводу суд зауважує, що на відеозаписі зафіксовано неодноразову відмову водія надати будь-які документи на вимогу працівників поліції, в тому числі, але не виключно, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відмовився водій показати свої документи і у застосунку «Дія». За фактом даного правопорушення (в частині відсутності посвідчення та свідоцтва) було винесено постанову серії ББА № 559588 та притягнуто особу до адміністративної відповідальності. Відомості про оскарження та скасування цієї постанови стороною захисту не надані.

З огляду на те, що у ході розгляду даної справи ОСОБА_1 не заперечував, що його особу з власних слів було встановлено вірно та такі відомості правильно занесені до адміністративних матеріалів, у суду відсутні підстави стверджувати недобросовісність виконання працівниками поліції своїх повноважень.

Доводи про те, що у ході встановлення особи водія повинні були мати місце тимчасове затримання особи та доставлення до відділення поліції з метою її встановлення не впливають на оцінку факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому наведені з цього приводу твердження до уваги не приймаються.

Крім того, поліцейські у питанні обмеження свободи особи певною мірою наділені свободою розсуду, оскільки затримання є винятковим заходом забезпечення провадження і у випадку відсутності у поліцейських сумнівів у достовірності повідомленої водієм інформації таке затримання може не відповідати засадам демократичного суспільства.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, не знайшли свого підтвердження також доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не пропонувалося проведення огляду у медичному закладі, так як з відеозапису достеменно вбачаються факти повторюваності такої пропозиції працівниками поліції.

Також судом відхиляються доводи сторони захисту щодо неповноти опису додатків до протоколу про адміністративне правопорушення, позаяк скорочення такого опису до тексту: «матеріали справи, оптичний носій з записом події» не впливає на встановлення у ході судового розгляду факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, судом не заперечується той факт, що певні документи (довідка про притягнення до адміністративної відповідальності, довідка про отримання посвідчення водія, копії сторінок журналів № 75, № 164, копія свідоцтва про прийомку цифрового нагрудного відеореєстратора, рапорт поліцейського, дислокація) не долучалися до протоколу у присутності особи, а були надані до суду.

Водночас матеріали, що стосуються безпосередньо події правопорушення, формувалися у присутності водія, що має визначальне значення для встановлення дотримання прав особи при складанні адміністративних матеріалів.

Також суд зауважує, що ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом в межах даної справи та під час складення адміністративних матеріалів не заперечувався. Такий факт також підтверджено постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 559588, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом 28.08.2024 р. о 00 год 46 хв з порушеннями вимог Правил дорожнього руху. Відомості про оскарження та скасування цієї постанови стороною захисту не надані.

При цьому, суд зауважує, що поліцейський Петькун М. А. кілька разів викликався в судові засідання в якості свідка, нтомість, за повідомленням свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_7 звільнився з посади. Свідок у судові засідання не з`явився та 25.02.2025 р. у телефонному режимі повідомив суд про те, що не має можливості з`явитися до суду. Заходи процесуального примусу до свідка положеннями КУпАП не передбачені, натомість, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними доказами.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено та вони у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативний вид покарання, суд не враховує при призначенні покарання особу порушника, обтяжуючі та пом`якшуючі відповідальність обставини.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 401, 130, 221, 245-249, 251, 256, 276-279, 280, 281, 283 - 292 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000, 00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Реквізити для оплати штрафу:

Банк отримувача: ГУК в Чернігів.обл/Черніг.обл/21081300

Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37972475

Рахунок отримувача: UA0025001

Призначення платежу: 21081300; Серія; Номер протоколу

Штраф, відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП, має бути сплачений особою, щодо якої застосований, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП строк, стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до статті 308 КУпАП.

Реквізити для стягнення судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Призначення платежу: судовий збір на користь держави №___/____/____ (номер справи про стягнення судового збору).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. В. Кравчук