Справа № 931/87/25
Провадження № 3/931/88/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року селище Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т.О., за участю захисника Прядуна О.М., особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали, які надійшли від Сектора поліцейської діяльності №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , працюючого двірником у ТзОВ "Щедра нива", особи з інвалідністю ІІІ групи, не притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.01.2025 року серії ЕПР1 №231793, 27.01.2025 о 17:20 в с. Крухиничі по вул. Луцькій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Citroen Jumpy», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я в лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні вказаного правопорушення категорично заперечив та пояснив, що він разом із ОСОБА_2 проїжджав через с. Крухиничі Володимирського району. Працівники поліції, зупинивши автомобіль під його керуванням, абсолютно безпідставно почали звинувачувати його в тому, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та повідомили про необхідність їхати в лікарню (м. Нововолинськ) для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду він відмовився, оскільки вважав виявлені поліцейськими ознаки надуманими, позаяк ні алкоголю, ні наркотичні засоби, він не вживає, оскільки йому заборонено вживати за станом здоров`я (він є інвалідом ІІІ групи). Крім того, поспішав, тому часу на поїздку в лікарню у нього не було. Проте, коли він поспілкувався з ОСОБА_2 , який пояснив йому, якою є відповідальність за ст.130 КУпАП, він одразу підійшов до працівників поліції за роз`ясненням та був згоден проїхати в лікарню і пройти такий огляд, однак йому було відмовлено, з тієї підстави, що він уже відмовився від проходження огляду.

Захисник Прядун О.М. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі, через відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , пояснюючи це тим, що із долученого диску відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та спілкування з ним, будь яких видимих ознак наркотичного сп`яніння на відео не зафіксовано. Дії поліцейських є незаконними, підстави складання протоколу надумані, спрямовані на притягнення водія до адмінвідповідальності. Вважає, що поліцейські вчинили такі дії з метою штучного покращення показників роботи.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він разом із ОСОБА_1 в с. Крухиничі Володимирського району були зупинені працівниками поліції, які звинуватили ОСОБА_1 в тому, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, та повідомили про необхідність їхати в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погоджувався пройти тестування на місці зупинки, однак поліцейські не роз`яснили йому, за що вони хочуть складати протокол і наполягали на проїзді до лікарні. Спочатку від проходження огляду він відмовився, оскільки вони поспішали, тому часу на поїздку в лікарню у нього не було. Працівники поліції не пояснили наслідки такої відмови. Пізніше ОСОБА_1 погоджувався їхати в лікарню, однак працівники поліції зазначили, що він уже відмовився та склали протокол. Зауважує, що будь яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Після того, як протокол був складений і їх відпустили, вони одразу поїхали в медичний заклад і ОСОБА_1 здав аналізи на стан наркотичного сп`яніння. Вважає дії працівників поліції незаконними.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що її син не вживає ні алкогольних напоїв, ні наркотичних речовин, він є особою з інвалідністю ІІІ групи, хворіє з дитинства.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, його захисника та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також наданий органом поліції відеозапис подій, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.01.2025 серії ЕПР1 №231793 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У направленні на огляд водія транспортного засобу до КНП "Нововолинська ЦМЛ" від 27.01.2025 вказані ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: "поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук", результат огляду зазначено - "огляд не проводився".

При дослідженні долученого до протоколу про адміністративне правопорушення диску відеозапису судом встановлено, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб «Citroen Jumpy», номерний знак НОМЕР_2 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівником поліції, вказано, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння і запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, при цьому, з відео вбачається, що ОСОБА_1 був згідний пройти огляд на місці, не розуміючи, що такий огляд має проводитись тільки в медичному закладі. Після роз`яснення цього поліцейським, ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на обмаль часу. Проте, усвідомивши можливість понесення відповідальності за відмову від проходження огляду, через незначний проміжок часу (1 хв.), він звернувся до працівників поліції за роз`ясненням та не був проти проїхати до медичного закладу, однак працівники поліції зазначили, що він уже категорично відмовився та розпочали складати протокол.

При цьому, із поведінки поліцейських, зафіксованої на відео, вбачається, що поліцейський ОСОБА_4 не мав наміру складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, однак, за наполяганням іншого поліцейського, ним все ж було складено даний протокол, що свідчить про те, що він не вбачав наявності ознак наркотичного сп`яніння в ОСОБА_1 .

Крім того, суд також зауважує, що під час попереднього огляду поліцейським не було проведено перевірку ОСОБА_1 на тремтіння пальців рук чи точності в координації рухів, а ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі, а саме: "поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук", не відповідають ознакам, озвученим поліцейським ОСОБА_1 - "поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці не реагують на світло", що вбачається з відео. Разом з тим, суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу.

Щодо такої ознаки як поведінка, що не відповідає обстановці, зазначеної в протоколі, суд зауважує, що із долученого відео не вбачається будь якої неприродної поведінки ОСОБА_1 . Його незначне хвилювання при спілкування з поліцейським є цілком адекватною реакцією на обстановку, що склалась. При цьому необхідно врахувати, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства за станом здоров`я.

Отже, за відсутності будь яких видимих ознак сп`яніння, зазначених в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, таких як порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейським суб`єктивно зроблено висновок про наявність певних ознак у ОСОБА_1 .

Крім того, вбачається квапливість поліцейських у складанні протоколу, про що свідчать їх неодноразові висловлювання, що зафіксовані на відео; не роз`яснення ОСОБА_1 наслідків його відмови, а саме: відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП; не надання можливості ОСОБА_1 можливості проїхати до медичного закладу за декілька хвилин після його відмови.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Більш того, описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як в даному випадку, оскільки на переконання суду, поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова, відображені на відеофайлах, не вказують на наявність у ОСОБА_1 явних ознак наркотичного сп`яніння у момент зупинки та після неї.

Крім того, у матеріалах справи наявний висновок спеціаліста № 55 від 29.01.2025 року про відсутність наркотичних речовин у сечі ОСОБА_1 , наданої на дослідження 27.01.2025 року (тобто, в день складання протоколу), що підтверджує безпідставність тверджень поліцейських про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно із ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпція.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинності, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, об`єктивно дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.01.2025 серії ЕПР1 №231793, не підтверджені належними та достатніми доказами у справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З метою недопущення в майбутньому зазначених порушень та недоліків при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, суддя вважає за необхідне повідомити начальника СПД № 1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про зазначені порушення і недоліки для відповідного реагування.

Керуючись 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 130, 245-248, 251-252, 280, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Про причини та умови, що призвели до закриття провадження у справі, повідомити начальника Сектору поліцейської діяльності №1 (сел. Локачі) Володимирського районного віділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Про вжиті заходи повідомити протягом місяця Локачинський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба