ПОСТАНОВА

Іменем України

21.03.2025 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Антрацит Луганської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює на посаді виконуючого обв`язки директора Ялтушківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України, -

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/21270/094/П/ПТ від 18.12.2024 року ОСОБА_1 є виконуючим обов`язки директора Ялтушківського дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України з 15.05.2024 року. На підприємстві була наявна заборгованість по заробітній платі станом на 01.05.2,60 грн. Станом на 01.10.2024 заборгованість по заробітній платі становила 3254700,19 грн. За період з 15.05.2024 по 30.09.2024 ОСОБА_1 була погашена заборгованість по заробітній платі в сумі 4830085,22 грн. Залишилася невиплаченою заборгованість по заробітній платі за період серпень-вересень 20204 року у розмірі 1754700,19 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУПАП, не визнав. Клопотав про закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що він не допустив жодної заборгованості по заробітній платі, а навпаки погасив більшу її частину та продовжує погашати. Зазначену заборгованість по заробітній платі допустив попередній директор.

Допитаний у судовому засіданні головний державний інспектор з питань праці ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 працює виконуючим обов`язки директора Ялтушківського дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України з 15.05.2024 року. Наявна на підприємстві заборгованість по заробітній платі, станом на 01.05.2024, складала 4880607,60 грн., тобто до призначення на посаду ОСОБА_1 яка була допущена попереднім директором. ОСОБА_1 за час перебування на посаді директора не допустив жодної заборгованості по заробітній платі. Припис інспекції виконав повністю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до наказу №219-к від 15.05.2024 ОСОБА_1 , призначено виконуючим обов`язків директора Ялтушківської дослідно - селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/21270/094/П/ПТ від 18.12.2024 року ОСОБА_1 є виконуючим обов`язки директора Ялтушківського дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України з 15.05.2024 року. На підприємстві була наявна заборгованість по заробітній платі станом на 01.05.2,60 грн. Станом на 01.10.2024 заборгованість по заробітній платі становила 3254700,19 грн. За період з 15.05.2024 по 30.09.2024 ОСОБА_1 була погашена заборгованість по заробітній платі в сумі 4830085,22 грн. Залишилася невиплаченою заборгованість по заробітній платі за період серпень-вересень 20204 року у розмірі 1754700,19 грн.

За вину виконуючому обов`язки директора Ялтушківської дослідно - селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України ОСОБА_1 ставиться умисне порушення трудового законодавства, яке передбачене ч.1 ст. 41 КУПАП.

Додатком до протоколу є Акт перевірки ЦЗ/ВН/21270/094 від 18.10.2024 року. В акті зазначається, що в ході проведення позапланового контролю за додержанням законодавства про працю було встановлено, що на Ялтушківській дослідно-селекційній станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України була наявна заборгованість по заробітній платі станом на 01.05.2024 4880607,60 грн. Попереднім керівником був ОСОБА_3 . За період з 15.05.2024 по 30.09.2024 ОСОБА_1 була погашена заборгованість по заробітній платі в сумі 4830085,22 грн. Залишилася невиплаченою заборгованість по заробітній платі за період серпень-вересень 20204 року у розмірі 1754700,19 грн.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Суб`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУПАП є посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його негативних наслідків, зокрема вина, мотив, мета правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина, що виражається у формах умислу (прямого і непрямого) чи необережності (самовпевненості і недбалості). Правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Відповідно ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» і ч. 1 ст. 115 КЗпП, зарплата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше 2-х разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів, та не пізніше 7-ми днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати зарплати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, зарплата виплачується напередодні. Своєчасність та обсяги виплати зарплати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

З огляду на викладене, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, яке полягає у порушенні посадовою особою встановлених термінів виплати зарплати або виплату її не в повному обсязі, характеризується умисною формою вини, тобто посадова особа, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння (дій чи бездіяльності), передбачаючи шкідливі наслідки своїх дій, бажала настання цих наслідків.

Встановлено, що заборгованість почала існувати до призначення ОСОБА_1 в.о. директора Ялтушківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України.

У протоколі не зазначено в чому саме полягає протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність виконуючого обов`язки директора Ялтушківської дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУПАП.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст.251, ст.255 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартоє уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Згідно усталеної практики ЄСПЛ, наведеної у п. 40, 58 рішення від 10.05.2011 (остаточне) у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Оthers v. Ukraine, заява № 4909/04), вимога законності означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права, а вимога обґрунтованості, серед іншого, передбачає, що, хоча національний суд має певну свободу міркувань щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, однак одне з призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб «продемонструвати сторонам, що вони були почуті» (див. п. 30 рішення від 27.09.2001 у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).

Отже, з урахуванням викладеного та тих обставин, що наявні у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, та самі по собі ці докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення не є беззаперечними, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом, оскільки з боку даної посадової особи в даному випадку відсутній жодний умисел на порушення вимог чинного законодавства про працю.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати і інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 у відповідності їх з діяннями, які викладені у диспозиції ч. 1 ст. 41 КУпАП, наявності у нього умислу на невиплату зарплати чи затримку її виплати працівникам, з огляду на викладене, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у діях останньої складу, а саме об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУПАП відсутні, тому провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-285 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ч. 1 ст. 41 КУпАП стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Барського районного суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: