Справа № 275/173/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю захисника Олянюка В.Л.,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2025 о 18 год. 29 хв. на відрізку польової дороги Морозівка-Водотиї водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належним чином, захисник не заперечив проти розгляду справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а також строки розгляду справ зазначеної категорії, суд проводить розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник Олянюк В.Л. заявив клопотання про закриття провадження за відсутністю складу адмінправопорушення. Вказав, що в протоколі неповно зазначено місце вчинення правопорушення, що позбавляє можливості встановити підсудність справи даному суду; пропозиція водію ОСОБА_2 на огляд була не конкретна, не було повідомлено медзаклад, в якому пропонується пройти освідування; не було підстав для зупинки керованого автомобіля, так як в нічний час неможливо встановити відсутність паска безпеки на водію.

Суддя, заслухавши захисника Олянюка В.Л., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (частина друга статті 14). Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци другий і четвертий частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).

За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Порядок).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

На доведення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вини у вчиненому суду надано наступні докази:

- протокол від 16.02.2025 серії ЕПР1 № 248737, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду у встановленому законом порядку (а.с. 2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено наступні ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови; від проходження огляду з використанням Alcotest 6810 ОСОБА_1 відмовився під власноручний підпис (а.с.5);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.02.2025 щодо ОСОБА_1 , згідно якого огляд не проводився (а.с. 6);

- копію постанови від 16.02.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7);

- рапорт старшого сержанта поліції з РПП СПД №1 ВП №1 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області Р.Яковчука від 16.02.2025, згідно з яким під час патрулювання між населеними пунктами Водотиї-Морозівка на польовій дорозі було помічено транспортний засіб Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками механічного пошкодження (ймовірно внаслідок ДТП), тому було прийнято рішення щодо зупинки транспортного засобу. Під час перевірки документів у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння водій категорично відмовився (а.с. 9);

- відеозапис події 16.02.2025, на якому зафіксовано, зокрема, факт спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, роз`яснення йому прав та порядку огляду, відмова водія пройти огляд у встановленому законом порядку та наявність візуальних ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 14).

Щодо доводів захисника про наявність підстав для закриття провадження.

Так, щодо безпідставності зупинки авто ОСОБА_1 , то судом досліджено відеозапис події, з якого вбачається наявність на кузові автомобіля ушкоджень, що давало підстави для його зупинки. Крім того, сама по собі можлива безпідставність зупинки не є достатньою підставою для закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбаченийп.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки. Як вказала ВРП у п. 77 рішення від 31.07.2024, справа 2342/2дп/15-24, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу». Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно він інших видів адміністративної відповідальності. Тому доводи про безпідставність зупинки суд не вважає достатніми для спростування наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд відхиляє доводи захисника щодо не зазначення місця вчинення правопорушення, оскільки таким в протоколі вказано дорогу між двома конкретними населеними пунктами, тобто місце події можна ідентифікувати в достатньому обсязі, воно знаходиться в межах колишнього Брусилівського району Житомирської області, а тому справа підсудна саме Брусилівському районному суду на підставі ч. 1 ст. 276 КУпАП. За наведеного, не конкретна назва автодороги не є підставо для закриття провадження.

З цих ще підстав суд відмовляє і в задоволенні клопотання про повернення протоколу на доопрацювання. Так, 31 березня 2015 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 2-рп/2015 у справі № 1-7/2015, яке ґрунтувалося на висновку, що перелік видів постанов, визначений статтею 284 КУпАП, є вичерпним. Інші види постанов не підлягають апеляційному оскарженню, отже, не можуть бути перевірені судом вищої інстанції на предмет їх законності та обґрунтованості. Така ситуація містить потенційну небезпеку зловживання суддями винесенням (за відсутності непереборних перешкод для розгляду справи судом, що не можуть бути усунуті у спосіб, прямо визначений законом, зокрема із застосуванням положень статей 278, 280, 284 КУпАП) не передбачених статтею 284 КУпАП видів постанов, які не мають законної мети та/або мають характер свавільних рішень, внаслідок чого винні особи можуть уникати притягнення їх до адміністративної відповідальності чи накладення на них адміністративних стягнень відповідно до положень цього Кодексу, в тому числі внаслідок закінчення строку накладення адміністративного стягнення судом. З огляду на наведене з урахуванням обставин конкретної справи може бути визнано обґрунтованим винесення суддею належним чином вмотивованої постанови про повернення для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення лише у випадку, якщо він складений або не уповноваженою на те посадовою особою, або без додержання вимог статті 256 КУпАП, якою визначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас, як суд зазначав вище, в протоколі від 16.02.2025 в достатній мірі вказано місце події, тобто виконано вимоги ст. 256 КУпАП.

Щодо неналежної пропозиції на огляд ОСОБА_1 , не зазначення конкретного медзакладу для освідування, то суд вважає вказані доводи непереконливими та такими, що спростовані відезаписом події. Відмова ОСОБА_1 від огляду була свідомою та чіткою (час 18-55 год), було роз`яснено права водію, а не зазначення найближчого медзакладу в пропозиції поліцейського не призводить до обґрунтованих сумнівів у недотриманні водієм вимог п. 2.5 ПДР України.

В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про закриття провадження.

Враховуючи вказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при наявності ознак такого.

При обрані міри адміністративного стягнення суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, обставин що обтяжують чи пом`якшують відповідальність не встановлено.

Згідно довідок відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, протягом року останній не піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с. 10-12).

Суд враховує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

З врахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 8, 9, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 16.02.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів:ГУК у Житомир обл./Житомир обл./ 21081300, код отримувача (код ЄРДПОУ): 37976485, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0006001, код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок(отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що згідно з ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а вразі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Копію постанови направити до УПП Житомирської області та учасниками справи.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 24.03.2025.

Суддя П. В. Миколайчук