ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/133/25Головуючий у 1-й інстанції Созанська С.В.
Провадження № 33/817/149/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю захисника особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Рекуша О.Р.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Рекуша О.Р. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 18 грудня 2024 року о 20 год. 07 хв. в м. Бучач по вул. Просвіти, 25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 6820 та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, 19 грудня 2024 року о 02 год. 35 хв. в м. Бучач, майдан Волі, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 6820 відмовився, в медичному закладі проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року матеріали справи об`єднано в одне провадження адміністративні матеріали № 595/2036/24 (провадження № 3/595/33/2025), № 595/2037/24 (провадження № 3/595/34/2025), присвоєно об`єднаній справі 595/2036/24 (провадження № 3/595/33/2025).

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Рекуш О.Р. вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що стосовно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 199798 від 18.12.2024 р., то ОСОБА_1 не здійснював рух за кермом транспортного засобу та знаходився на вулиці Просвіти в м. Бучач, а на відеозаписах, які досліджувалися судом, відсутня зупинка транспортного засобу працівниками поліції в спосіб передбачений ПДР; в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 18 грудня 2024 року о 20 год 07 хв по вул. Просвіти в м.Бучач.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 199926 від 19.12.2024 р. та події, яка мала місце о 02 год. 35 хв. в м. Бучач на майдані Волі, 1, то апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки останній мав на меті пересвідчитись, що медичний працівник який мав проводити огляд є належним спеціалістом, а тому працівники поліції прийшли до хибного висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Рекуша О.Р., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту слід відмовити , виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №199798 від 18 грудня 2024 року, 18 грудня 2024 року о 20 год. 07 хв. в м. Бучач по вул. Просвіти, 25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 6820 та в медичному закладі водій відмовився.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №199926 від 19 грудня 2024 року, 19 грудня 2024 року о 02 год. 35 хв. в м. Бучач, майдан Волі, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 6820 відмовився, в медичному закладі проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився

В протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі, а доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, нагрудних камер працівників патрульної поліції та зовнішньої камери відеоспостереження, встановлених на приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, як правильно встановлено місцевим судом, відповідно до відеозапису із камери відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_1 зафіксовано факт приїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до території РТЦК, розмову між працівниками РТЦК та ОСОБА_1 , після чого останній заходить у приміщення РТЦК.

Також, працівниками поліції зафіксовано факт стоянки автомобіля з порушенням ПДР, а на запитання працівників поліції водій повідомив, що автомобіль поламався. На вимогу поліцейських водій пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що він приїхав на дане місце особисто, автомобіль поламався, тоді пив каву, також вважає РТЦК незаконною організацією. ОСОБА_1 визнає, що він вийшов із автомобіля і пішов на територію знайомитися з працівниками, оскільки йому болить, що дані працівники забрали незаконно його друга. За порушення правил ПДР стосовно ОСОБА_1 поліцейським винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яку вручено останньому. При цьому, докази несправності автомобіля, як про це стверджував ОСОБА_1 , відсутні.

Також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що в ході розмови із ОСОБА_1 в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю та почервоніння шкіряного покриву обличчя, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 відповів, що він почуває себе тверезим, на даний час він не водій, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, що слугувало підставою зупинки та доказів зупинки транспортного засобу працівниками поліції і, відповідно, недопустимості всіх інших доказів по справ, є непереконливі.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки досліджені судом матеріали провадження підтверджують наявність у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, підстав для перевірки водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, або має ознаки алкогольного сп`яніння і відмовляється на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд на визначення стану сп`яніння саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , спростовуються переглянутими відеозаписами, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3686738 від 18 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд звергає увагу, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції, не заперечував факт керування ним транспортним засобом, повідомив працівників поліції, що він дійсно приїхав на дане місце особисто, його автомобіль поламався, а тому він здійснював паркування автомобіль із порушенням ПДР, на вимогу поліцейських водій пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Крім цього, з відеозаписів, долучених до протоколу ЕПР1 №199926 від 19 грудня 2025 року вбачається, що працівниками поліції зафіксовано факт керування та зупинку автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 , який пред`явив на вимогу поліцейського документи.

Підставою зупинки було керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час дії комендантської години.

Матеріалами відеофіксації підтверджено, що поліцейським було повідомлено водієві ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю, поведінка, яка не відповідає обстановці, та запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, однак водій відмовився від огляду на місці та виявив бажання проходити огляд у медичному закладі. В подальшому, приїхавши на територію медичного закладу, ОСОБА_1 тривалий час відмовлявся заходити у приміщення закладу, на неодноразові прохання працівників поліції зайшов у приміщення, однак в присутності лікаря, медичної сестри, поліцейських, уникав проходження медичного огляду та в грубій формі ображав лікаря.

Його дії працівниками поліції та лікарем були розцінені як ухилення від медичного огляду. Поліцейським стосовно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від керування автомобілем.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляд на стан сп`яніння, з тих мотивів, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є непереконливі і необґрунтовані.

Характер поведінки ОСОБА_1 та манера його спілкування з працівниками поліції, а також працівниками закладу охорони здоров`я, що зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, спростовує доводи апелянта щодо наміру пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а навпаки - підтверджує відмову від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписами об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у їх вчиненні.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушень, вчинених ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_5 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених ним правопорушень, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Рекуша О.Р. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя