Номер провадження: 33/813/474/25
Номер справи місцевого суду: 509/6736/24
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах

Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року

встановив:

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки не врахував характер та локалізацію механічних пошкоджень, заподіяних транспортному засобу, яким керував апелянт, а саме те, що удар іншим транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 , було заподіяно в ліву бокову частину автомобіля під керування апелянта. Дорогою, яку рухався апелянт не було встановлено знаків дорожнього руху та не нанесено дорожню розмітку, які б вказували про наближення до перехрещення з другорядною дорогою. Наведені вище обставини судом не були ураховані, що на думку апелянта свідчить про неповноту та однобічність судового розгляду. Крім цього, суд не повідомляв його, як водія транспортного засобу, причетного до ДТП, про розгляд справи, чим позбавив можливості надати власні пояснення та докази у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши учасників справи, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив із того, що у ОСОБА_1 не було об`єктивної можливості відреагувати належним чином на зміну дорожньої обстановки та відповідно до п.1.4 ПДР, він мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконуватимуть вимоги ПДР.

З такими висновками суду, апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3 б).

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування доведеності винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Направляючи до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 правоохоронці долучили: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174137 від 15 листопада 2024 року, схему місця ДТП, письмові пояснення водії транспортних засобів, причетних до ДТП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174137 від 15 листопада 2024 року убачається, що: «15 листопада 2024 року о 10:30 год водій

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 не врахувавши дорожніх умов, не переконався в безпечності маневру, під час виїзду з другорядної дороги вул. Целінної, смт. Великоделинське на головну вул. Станційну, не надав перевагу в русі іншим учасникам дорожнього руху, а саме водієві транспортного засобу «Renault Trafic» державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого рухався прямо по зустрічній смузі. В результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.3б, 10.1 ПДР».

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення підписаний

ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі схеми ДТП, яка додана до матеріалів справи убачається, що вона містить інформацію про графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, відображення транспортних засобів, причетних до ДТП, їх напрямки руху), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів. Апеляційний суд зауважує, що ДТП за участі вказаних вище транспортних засобів сталася під час проїзду водіями цих автомобілів Т-подібного нерегульованого перехрестя, про що свідчить відсутність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорозі. При цьому транспортний засіб «Renault Trafic», яким керував ОСОБА_2 наближався праворуч відносно руху автомобіля «Mercedes Benz», управління яким здійснював ОСОБА_1 .

За наслідками зіткнення транспортних засобів, правоохоронцями зафіксовано такі механічні пошкодження: у автомобіля «Renault Trafic» деформація бокової лівої частини з пошкодженнями. Потертості з деформованими пошкодженнями заднього бампера зліва. У транспортного засобу «Mercedes Benz» деформація переднього бампера, лівої фари та лівого вказівника повороту.

Вказана схема ДТП підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як учасниками цієї ДТП.

З письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих поліцейським убачається, що він рухався на транспортному засобі «Renault Trafic» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Станційній зі сторони автодороги О161828 та вийшов на обгін легкового авто, який рухався перед ним зі швидкістю менше 30 км/год. Закінчуючи маневр, з Т-образного перехрестя попереду нього виїхав автомобіль «Mercedes» номерний знак НОМЕР_1 . Водій цього автомобіля не переконався в тому, що смуга руху є вільною для нього, виїхав з немалою швидкістю та зачепив бік його транспортного засобу. Ця подія трапилася в денну пору доби, асфальтне покриття сухе, постраждалих немає (а.с. 4).

Надаючи письмові пояснення ОСОБА_1 повідомив поліцейським про те, що він рухався на транспортному засобі «Mercedes» державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Цілинній, під`їхавши до вул. Станційної увімкнув правий поворот, повертаючи праворуч на вул. Станційну. Транспортний засіб «Renault Trafic» державний номерний знак НОМЕР_2 виїхав не очікувано на обгін та ударив в передню частину його транспортного засобу. Ця подія трапилася в денну пору доби, асфальтне покриття сухе, постраждалих немає, претензії до поліцейських відсутні (а.с.5).

Апеляційний суд зауважує, що обставини зафіксовані у схемі місця ДТП узгоджуються з відомостями, повідомленими водіями ДТП у письмових поясненнях, зокрема щодо характеру та напрямку руху транспортних засобів.

Отже беручи до уваги ту обставину, що на ділянці дороги, де відбулась ДТП, за напрямком руху автомобілів, водій автомобіля «Renault Trafic» державний номерний знак НОМЕР_2 наближався до Т-подібного нерегульованого перехрестя праворуч по відношенню до напрямку руху автомобіля «Mercedes» номерний знак НОМЕР_1 , тому водій ОСОБА_1 на виконання вимог п.п. 2.3 б, 10.1 ПДР перед початком руху мав переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема водію ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, що наближався до перетину траєкторій руху автомобілів з правого боку.

У даному випадку, з урахуванням всіх встановлених у справі фактичних обставин, водій ОСОБА_1 мав надавати перевагу в русі водію ОСОБА_2 , чий транспортний засіб наближався до перетину траєкторії руху автомобілів з правої сторони.

Наведене вище, суд першої інстанції не врахував, та не надав правову оцінку ДТП за обставин, які існували у конкретній дорожній обстановці, яка склалася 15 листопада 2024 року у момент зіткнення транспортних засобів.

Зважаючи на фактичні обставини події ДТП, яка мала місце 15 листопада 2024 року, апеляційний суд доходить висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки невиконання водієм вимог п.п. 2.3 б, 10.1 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки водій

ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, за умови, якби дав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 .

При цьому апеляційний суд не надає правову (юридичну) оцінку діям водія ОСОБА_2 на предмет їх відповідності чи б то невідповідності вимогам ПДР, оскільки предметом судового розгляду у цій справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , так як суд розглядає справи виключно (лише) в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у цій справі складений відносно ОСОБА_1 .

Також апеляційний суд зауважує, що надані ОСОБА_2 технічні носії інформації (флеш-накопичувач та DVD-диск) не містять будь-якої інформації (є порожніми), що унеможливлює їх врахування під час розгляду справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що інкриміноване правопорушення вчинено 15 листопада 2024, таким чином, на час апеляційного перегляду справи, строк для накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КпАП України, закінчився, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладення на нього стягнення.

Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Підсумовуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко