Справа № 538/540/25
Провадження № 3/538/186/25
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2025 року м.Лохвиця
Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Кунець М.Г., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лохвиця адміністративний матеріал, що надійшов з ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого крановщиком ТОВ "Контрбуд" м.Заводське, 2 група інвалідності внаслідок війни, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених статтею 173 та статтею 185 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення,
Опис обставин справи, установлених під час судового розгляду.
14 березня 2025 року о 01 годині 07 хвилин по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території гуртожитку ЛМТКПДАА, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції та розмахував руками в бік останніх.
Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за статтею 173 КУпАП.
Крім того, 14 березня 2025 року о 01 годині 07 хвилин по вул.Мирна, 6 в м.Заводське, ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території гуртожитку ЛМТКПДАА, чіплявся до працівників поліції, на законну вимогу працівників поліції припинити адміністративне правопорушення, а саме вчинення хуліганських дій, не реагував, висловлювався у грубій формі та розмахував руками.
Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за статтею 185 КУпАП.
Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 18.03.2025 справи за адміністративними правопорушеннями за статтею 173, статтею 185 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження.
Нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення
Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , дії останнього кваліфіковано за статтею 173, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП).
Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого статтею 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок, і прагне цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 узагальнив судову практику щодо розгляду, зокрема, адміністративних справ про хуліганство, і дійшов наступних висновків.
Своєчасний і правильний розгляд кримінальних та адміністративних справ про хуліганство є дієвим засобом захисту нормальних умов життя людей, поновлення порушених прав потерпілих.
Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Крім того, диспозиція статті 185 КУпАП передбачає, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Суб`єктивна сторона: правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Статтею 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними чи юридичними особами.
Зміст же простої, не злісної непокори, розкрито в рішенні Конституційного Суду № 10-рп/2011 від 11.10.2011 року. Так, згідно нього, слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» передбачено, що згідно зі статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до вчинення інкримінованого правопорушення.
Під час складання протоколу ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, та зміст статті 63 Конституції України, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення він не надавав, дії працівників поліції не оскаржував.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав, щиро розкаявся, усвідомив протиправність своїх дій, просив суворо не карати.
Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів.
Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою, відповідно до положень КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.
Протоколи від 14.03.2025 серії ВАВ № 029447 та від 14.03.2025 серії ВАВ № 029448 про адміністративні правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП, тому є доказом у розумінні вимог статті 251 КУпАП.
Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 173, статтею 185 КУпАП, підтверджується наступними доказами, зокрема:
- протоколом від 14.03.2025 серії ВАВ № 029447 про адміністративне правопорушення, яким встановлено факт вчинення правопорушення;
-протоколом від 14.03.2025 серії ВАВ № 029448 про адміністративне правопорушення, яким встановлено факт вчинення правопорушення;
- протоколом АА № 204019 про адміністративне затримання за статтею 185 КУпАП від 14.03.2025;
- письмовими поясненнями від 14.03.2025 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- відеозаписами, що містяться на DVD дисках;
При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.
За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 та статтею 185 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу.
Оскільки під час розгляду справи встановлена провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень і останній підлягає адміністративній відповідальності, у справі, необхідно винести постанову, передбачену пунктом 1 частини першої статті 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність
Обставини, що пом`якшують та обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлені.
Мотиви накладення адміністративного стягнення
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.
З огляду на це, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення за статтею 173 та статтею 185 КУпАП, на підставі статті 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених статтею 185 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП та є достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.
Вирішення питання щодо судових витрат
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Разом з тим, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю I та II груп, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються від сплати судового збору.
Як слідує зі змісту копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 26.04.2024, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, а тому він звільняється від сплати судового збору.
Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 173, 185, 221, 283, 284, 287, 289 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд
п о с т а н о в и в:
1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173, статтею 185 КодексуУкраїни про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за статтею 173 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн (п`ятдесят одна) гривня;
- за статтею 185 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн (сто тридцять шість) гривень.
На підставі статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме: за статтею 185 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.
2. Роз`яснити правопорушнику, що згідно із частиною першою статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу, згідно з частиною першою статті 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу - 272 (двісті сімдесят дві) гривні 00 копійок, та витрати на облік зазначених правопорушень.
3. Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
4. Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.
5.Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Суддя Мирослава КУНЕЦЬ