Справа № 276/152/25
Провадження по справі № 3/276/119/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року селище Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Семенюк А.С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 18.01.2025 серії ВАД №110136 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, який відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий на розгляд судді Семенюку А.С.

Згідно зі змістом протоколу: 18.01.2025 року, близько 15 год. 45 хв. в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно матері - громадянки ОСОБА_2 , а саме психологічного та фізичного характеру, ображав словами нецензурної лайки, погрожував словами фізичної розправи, тим самим міг би завдати психологічному та фізичному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилися, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

ОСОБА_2 достеменно знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд його судом, однак, незважаючи на викладене, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, встановлених ст.277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, суд визнає причину неявки ОСОБА_3 у судове засідання неповажною і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, з таких підстав.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, в редакції Закону № 3733-IX від 22.05.2024, полягає у повторному протягом року вчиненні порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Так, диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 110136 від 18.01.2025, шкода ОСОБА_2 «могла бути завдана».

Із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП, не вбачається, яка шкода заподіяна фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Водночас, доказів у підтвердження того, що діями ОСОБА_1 було заподіяно шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять.

Не містить таких відомостей щодо заподіяння шкоди здоров`ю і письмове пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 18.01.2025 року, що додане до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, в якому потерпіла не вказує про заподіяння шкоди її здоров`ю внаслідок вчинення умисних діянь психологічного та фізичного характеру ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 по справі №647/1931/19 зазначив, що посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Конвенцією Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами (Стамбульська конвенція) та законом, що ухвалено з метою її імплементації. Для того щоб обґрунтувати наявність домашнього насильства у конкретному випадку, сторона обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпіла від інкримінованого злочину особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Адміністративне відповідальність за ч.3 ст.173-2 КУпАП полягає у повторному протягом року вчиненні порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає в повторному умисному вчиненні будь-яких зазначених в диспозиції дій, за які особу вже було піддано адміністративному стягненню, та передбачає існування обов`язкової ознаки заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, насильство в яких було зумовлено дискримінаційним ставленням до потерпілого та якими цілеспрямовано і навмисно завдана шкода потерпілому.

Слід зауважити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.7, ч.3 ст.173-2, ст.245, п.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.С. Семенюк