Справа № 444/2544/24 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р. Й.
Провадження № 33/811/313/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Рясного Владислава Денисовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Рясного Владислава Денисовича на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 15 березня 2024 року, о 18 год. 50 хв., у смт. Куликів по вул. Шевченка, 43, Львівського району, Львівської області, керував транспортним засобом - мопедом марки «HONDA DIO», без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта від 18 березня 2024 року, результат 0,98 проміле. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Рясний В.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Жовківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року, оскільки про результат розгляду справи йому стало відомо лише 13 лютого 2025 року, розгляд справи було проведено у його відсутності.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтовано та не законною, судом не повно встановлено обставини справи, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом 15 березня 2024 року, а працівниками поліції не роз`яснено йому права та обов`язки.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, що вказують на те, що посвідчення водія було вилучено.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 18 березня 2025 року не прибула, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала, про причини неявки не повідомила.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Рясного В.Д. який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №823044 від 12 червня 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , 15 березня 2024 року, о 18 год. 50 хв. керував мопедом «Honda Dio», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння підтверджується результатами токсикологічного дослідження від 18 березня 2024 року зразка крові результат 0,98 проміле;

- копією витягу з ЄРДР від 16 березня 2024 року (а.с.7), з якого встановлено, що 15 березня 2024 року близько 18 год. 50 хв. відбулося ДТП за участі водія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- інформацією з постанови про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2024 року (а.с. 5-6), з якої встановлено, що 15 березня 2024 року близько 18 год. 50 хв. по вул. Шевченка, 43 у смт. Куликів, Львівського району, Львівської області відбулося ДТП за участі мопеда «Honda Dio» без реєстрації, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Renault Scenic» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , окрім того водій під час досудового розслідування повідомляв, що вживав алкоголь, після чого здійснив рух мопедом;

- копією протоколу огляду місця ДТП від 15 березня 2024 року (а.с.8-11), у якому зафіксовано обстановка, яка була виявлена на місці ДТП;

- протоколом допиту свідка від 27 березня 2024 року (а.с. 14), з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що під час ремонту мопеду він вживав пиво, після завершення ремонту вирішив перевірити чи транспортний засіб буде їхати, у зв`язку із чим вивіз мопед на дорогу, здійснив транспортним засобом рух, після чого відбулося ДТП з автомобілем «Renault Scenic» д.н.з НОМЕР_1 ;

- висновком експерта №102/24 (а.с. 16-17), з якого встановлено, що в крові водія ОСОБА_1 виявлено етанол в кількості 0,98 проміле;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлення ОСОБА_1 із матеріалами справи.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спростовуються висновок експерта №102/24 (а.с. 16-17), який описаний вище за текстом.

Аргументи апелянта, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом 15 березня 2024 року, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються протоколом допиту свідка від 27 березня 2024 року (а.с. 14), з якого встановлено, що ОСОБА_1 повідомляв, що вживав алкоголь 15 березня 2024 року (пив пиво), після чого здійснив рух мопедом «Honda Dio».

Твердження апелянта, що патрульними не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №823044 від 12 червня 2024 року (а.с. 2) у якому зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні дані, що в ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі не впливають на кваліфікацію дій водія та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Рясного В.Д. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Жовквіського районного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Рясного Владислава Денисовича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя (Підпис) Партика І.В.

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Постанова набрала законної сили 18.03.2025

Помічник судді Стойко Р.З

Дата засвідчення 20.03.2025