Справа № 740/5902/24
Провадження № 3-в/740/26/25
П О С Т А Н О В А

21 березня 2025 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Пулинець Ю.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

встановив:

У поданій заяві від 14 березня 2025 року ОСОБА_1 ставиться питання про відстрочку сплати 17000 грн штрафу на виконання постанови Ніжинського міськрайонного суду від 24 лютого 2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП на 04 місяці, з посиланням на скрутне матеріальне становище, що унеможливлює сплату штрафу єдиним платежем у встановлений строк. Розгляд заяви просить провести за відсутності.

Інші заяви, клопотання станом на 21 березня 2025 року відсутні.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 24 лютого 2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп"яніння, із накладенням 17000 грн штрафу та з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, також стягнуто 605,60 грн судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Станом на 21 березня 2025 року матеріали справи не містять даних про сплату ОСОБА_1 будь-яких грошових стягнень.

Відповідно до ст.301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст.130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Верховний Суд у своїй постанові від 21 лютого 2019 року по справі №2-54/08 при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду-це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Доказування поважних обставин, що унеможливлюють сплаті штрафу (хвороба, відрядження, стихійне лихо, розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, тощо) покладаються на ініціатора даного звернення до суду.

Надані заявником ОСОБА_1 до заяви відомості з Пенсійного фонду України (реєстр застрахованих осіб...) мають дані за період з 2000 року по 2022 рік, при цьому штраф за рішенням суду накладений 24 лютого 2025 року. Інших даних на підтвердження неналежного майнового стану, на що посилається ОСОБА_1 , суду не подано. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

З даних підстав заява про відстрочку сплати штрафу є необґрунтованою, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.298, 301, 303, 305 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 узадоволенні заяви про відстрочку сплати штрафу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Олійник.