Справа № 298/319/25
Номер провадження 3/298/250/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В.,за участі адвоката Сташко П.М. в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145431 від 19.02.2025 громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме:

19 лютого 2025 року о 14 год.15 хв. на околиці населеного пункту Жорнава (територія Ставненської сільської громади Ужгородського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 5600 метрів до державного кордону України, на напрямку 20 прикордонного знаку Словацької Республіки був затриманий гр. України ОСОБА_1 , під час спроби незаконного перетинання державного кордону, в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання SMS-повідомлення у зв`язку з поданою ним заявою на отримання електронних повісток.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сташко П.М. в режимі відеоконференції не заперечив проти розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи.

При цьому за змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 204 КУпАП, не є обов`язковою.

Відтак, у відповідності до вимога ст. 268 КУпАП суддя вважає, що дану справу може бути розглянуто.

В судовому засіданні адвокат Сташко П.М. в режимі відеоконференції надав пояснення та заперечив щодо обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказавши, що такі не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 їхав в потягу « Київ-Чоп» від станції Вінниця до міста Ужгород, де у нього був заброньований готель « ГАЛАГОВ» тривалістю проживання 2 доби. Під час руху потягу в Закарпатській області в купе зайшли 2 прикордонники, запитали, куди ОСОБА_1 їде, та сказали, що для детальної перевірки потрібно зійти з потягу. ОСОБА_1 в супроводі прикордонників зійшли з потягу на станції «Кострино» близько 08 год. 55 хв. 19 лютого 2025 року, де його посадили в автомобіль і відвезли на прикордонний пункт. На прикордонному пункті ОСОБА_1 ретельно обшукали, однак не виявили жодного забороненого предмету чи предмету, який би міг свідчити про наявність наміру незаконно перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску. ОСОБА_1 надав пояснення, що він не є військовозобов`язаним, оскільки виключений з військового обліку, а тому на нього не поширюється військовий обов`язок та обмеження щодо можливості перетину державного кордону у пункті пропуску. При цьому він пояснив, що їхав у місто Ужгород з метою підібрати житло в місті для своїх батьків, щоб вони могли переїхати туди з міста Вінниці.

При цьому захисник вказав, що факт того, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним, підтверджується його військово-обліковим документом в електронній формі (в додатку Резерв+), військово-обліковим документом в паперовій формі (довідкою № 5223 від 24.09.2003), виданою взамін військового квитка), листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.12.2024 з додатком витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Однак працівники прикордонної служби сказали, що не вірять ОСОБА_1 та склали протокол про адміністративне затримання та адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП. ОСОБА_1 не погоджувався із складанням відносно нього протоколів, оскільки викладені в них обставини не відповідали дійсності, про що надав письмові пояснення на окремому аркуші, які містяться в матеріалах справи. Після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 близько 18 год. 00 хв. 19 лютого 2025 року відвезли на блокпост, де він сів на автобус до міста Ужгород, а там поїхав в готель, який ним заздалегідь було заброньовано. 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 здав номер в готелі та без будь-яких перешкод офіційно перетнув державний кордон України в населеному пункті Селменці, Закарпатської області, про що свідчить відмітка в його закордонному паспорті.

Тобто, 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на незаконний перетин державного кордону України, більш того, у нього не було жодної потреби в незаконному перетині кордону, оскільки він міг без проблем виїхати за межі України законним шляхом через пункт пропуску.

Захисник зауважує, що оскільки ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, спрямованих на незаконний перетин державного кордону України, а в матеріалах справи відсутні належні докази вини ОСОБА_1 , він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_2 просить суд провадження у справі №298/319/25 про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також через канцелярію суду 24.03.2025 ОСОБА_2 подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. На підтвердження відсутності події і складу адміністративного правопорушення до заяви додано: копію електронного листа з готелю «ГАЛАГОВ», копію квитка посадкового документа в АТ « Укрзалізниця», копію фіскального чеку за апартаменти в історичному центрі «ГАЛАГОВ» на 2600 грн., копія військово-облікового документа ОСОБА_1 в електронній формі, копія довідки №5223 від 24.09.2003 виданою ОСОБА_1 взамін військового квитка, копію листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.12.2024 з додатком витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів по ОСОБА_1 , копію закордонного паспорту ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення адвоката Сташко П.М. дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суддя встановила таке.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону України, в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку, в умовах воєнного стану, і такі його дії кваліфіковано за ч. 1ст. 204-1 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу у особи, що перетинає такий кордон, спрямований на те, щоб його перетнути.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про його виявлення та затримання за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в пішому порядку в умовах воєнного стану, без зазначення, в чому саме виразились такі його дії є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145431 від 19 лютого 2025 року; протокол про адміністративне затримання від 19 лютого 2025 року; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 ; письмове пояснення ОСОБА_1 від 19.02.2025, в якому він зазначив, «що перетинати кордон не збирався ніяким чином. Його зняли з потягу прикордонникки на станції Кострино. Їхав в м. Ужгород по особистим справам»; пояснення начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 від 19.02.2025 р.; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 19.02.2025 року, під час якого виявлено та вилучено для тимчасового зберігання: паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, два мобільні телефони,сумка, павер-банк, особистий одяг,800 євро, 100 доларів, 1840 грн.; витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період із 20.00 18.02.2025 року по 20.00 19.02.2025 року.схема затримання; довідка про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів з додатком.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , доказів не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суддя констатує, що до матеріалів справи не додано пояснення свідків, фото- чи відеозаписи, які б підтверджувати обставини які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому у нього не виявлено будь-яких речей чи документів, які б свідчили про його намір незаконно перетнути державний кордон України.

Крім того, суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_1 затриманий у світлий час доби, на значній відстані від державного кордону. Крім того матеріали справи не містять доказів, про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон.

Також суддею враховуються пояснення захисника, підтверджені доданими до заяви доказами, (копією електродного листа з готелю «ГАЛАГОВ», копією квитка посадкового документа в АТ «Укрзалізниця», копією фіскального чеку за апартаменти в історичному центрі «ГАЛАГОВ» на 2600 грн., копіяєю військово-облікового документа ОСОБА_1 в електронній формі, копією довідки № 5223 від 24.09.2003, виданою ОСОБА_1 замість військового квитка, копією листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.12.2024 з додатком витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів по ОСОБА_1 , копією закордонного паспорту ОСОБА_1 з відповідною відміткою, якою підтверджується факт перетину кордону ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб), якими спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення

В силу положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно з пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зважаючи на наведене, суддя констатує про недоведеність доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.204-1Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.