ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді судді Кусік І.В.,

за участю секретаря судовогозасідання Редько В.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лесика Сергія Ігоровича щодо вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Лесик С.І. звернувся до суду з заявою про вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 .

У своїй заяві покликається на те, що постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту терміном 10 (десять) діб. Після набрання постановою чинності, ОСОБА_1 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби на підставі вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.06.2023 року з 13.07.2023 року по 12.01.2024 року, звідки останній був звільнений з ДУ «Катеринівська виправна колонія». У подальшому, після звільнення з ДУ «Катеринівська виправна колонія», а саме 18.01.2024 року, ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією. Згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 287 від 06.10.2024 р., матроса ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас через сімейні обставини.

Тобто, постанова суду не виконувалась, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 спочатку відбував покарання в ДУ «Катеринівська виправна колонія», а потім проходив військову службу за мобілізацією, тобто через причини, які від нього не залежали.

Зазначає, що постанова по справі № 154/304/23 від 02.02.2023 року відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Володимир-Волинського міського суду Волинської області; своєчасно надіслана на виконання до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області; орган виконання прийняв міри для виконання даної постанови, але постанова від 02.02.2023 року не виконана на теперішній час; минуло понад 2 роки з моменту надіслання постанови на виконання; не існує рішення суду, яким було встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від відбування покарання.

Вважає за можливе застосувати по даній адміністративній справі аналогію закону в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Аналізуючи заяву адвоката Лесика С.І. та матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови суду від 02 лютого 2023 року наступним чином.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту терміном 10 (десять) діб.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно ст.ст. 304, 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 38, ст. 39 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Статтею 302 КУпАП передбачена можливість припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення органом (посадовою особою), який виніс постанову у випадках видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Згідно даної статті КУпАП перелік обставин для припинення виконання постанови є вичерпним.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21.02.1984, п.53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У п. 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Отже, оскільки постанова Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту, набрала законної сили 14.02.2023 року та вчасно направлена до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області до виконання, однак через об`єктивні причини вказана постанова не була виконана протягом двох років з дня набрання нею чинності, в той же час дана постанова не може знаходитися на виконанні безстроково, що суперечить Європейським принципам, а тому строк для її виконання з об`єктивних причин закінчився, за таких обставин ОСОБА_1 слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 39, 299, 300, 303, 304, 326 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лесика Сергія Ігоровича щодо вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Припинити виконання постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у арешту терміном 10 (десять) діб та звільнити ОСОБА_1 від відбування вказаного адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання вказаного судового рішення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Ірина КУСІК