Справа № 515/189/25
Провадження № 3/515/379/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 23 червня 2017 року Органом 7426,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2025 року о 16 годині 35 хвилин по вул. Героїв України, 37 в с. Лиман Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099» з державним номерним знаком НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та у медичному закладі. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та допустив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, будучи двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за аналогічне порушення.

30 січня 2025 року о 16 годині 35 хвилин по вул. Героїв України, 37 в с. Лиман Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099» з державним номерним знаком НОМЕР_2 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За вказаними діями на ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою судді від 07 лютого 2025 року на підставі ч.2 ст.36 КУпАП матеріали адміністративних проваджень об`єднанні в одне провадження під №515/189/25 (провадження № 3/515/379/25).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Зі складеними з приводу виявлених адміністративних правопорушень протоколами про адміністративне правопорушення порушник ознайомився, йому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справи про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП. Причину своєї неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення судового засідання, а також заперечення на складені протоколи про адміністративні правопорушення суду не направив.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення та той факт, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про місце і час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, «Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Отже, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд має провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов такого висновку.

У порядку статті 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і виходячи з цього, не вправі вийти за межі протоколу.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130 та ч.5 ст.126 КпАП України, виходячи з такого.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.

Диспозиція ст.130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Доказами винуватості ОСОБА_1 слугують дані протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234370 та ЕПР1 № 234383 від 30 січня 2025 року, заперечень стосовно викладених обставин правопорушник не зазначив, з протоколами погодився;

рапорт інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області А.Дерена від 31 січня 2025 року про те, що під час патрулювання 30 січня 2025 року о 16 годині 35 хвилин території Лиманської ОТГ по вул. Героїв України в с. Лиман був зупинений автомобіль марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, в порушення п. 2.3 «в» ПДР України. У ході спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода, нечітка мова). На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі водій відмовився;

постанова інспектора СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Притули Р.О. від 30 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП за керування автомобілем з непристебнутим паском безпеки, на підтвердження поважності причини зупинки;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я;

постанова Арцизького районного суду Одеської області від 19 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком десять років, та постанова Арцизького районного суду Одеської області від 10 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком десять років, на підтвердження вчинення правопорушення двічі протягом року;

відеофайл, збережений на СД диск, на якому зафіксовано обставини події, які мали місце 30 січня 2025 року за участі ОСОБА_1 ;

письмові пояснення ОСОБА_1 від 30 січня 2025 року, згідно з якими 30 січня 2025 року близько 16 години 40 хвилин він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_2 , їхав у с. Лиман з провулка на вул. Героїв України, біля будинку №37, де був зупинений працівниками поліції. Працівник поліції, підійшовши до нього, пояснив причину зупинки транспортного засобу: керування з непристебнутим паском безпеки та попросили пред`явити посвідчення водія, на що він відповів, що посвідчення водія у нього взагалі відсутнє. Також у ході бесіди працівник поліції спитав, чи вживав він алкогольні напої, оскільки він мав запах алкоголю з рота. Він відповів, що дійсно вживав, оскільки вчора був на Дні народженні. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі водій відмовився. Вину свою визнав повністю.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. ОСОБА_1 зауважень щодо викладених у протоколах обставин не вніс, з протоколами погодився. Поліцейським протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

Наведені докази у своїй сукупності є достатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні міри адміністративного стягнення, враховую на характер правопорушень, обставини справи щодо місця, часу правопорушень, і їх наслідків, ступінь вини правопорушника. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлено.

З метою виховання правопорушника, на запобігання вчиненню нових правопорушень, як ним самим, так і іншими особами, вважаю за необхідне застосувати щодо ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП.

Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали не містять доказів належності ОСОБА_1 керованого ним автомобілю марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_2 на праві власності, суд вважає, що правові підстави для застосування такого виду стягнення як конфіскація транспортного засобу відсутні.

За такого, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та без конфіскації транспортного засобу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 36, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення:

за ч.3 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000,00 грн (п`ятдесят одна тисяча грн 00к.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та без конфіскації транспортного засобу;

за ч.5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн (сорок тисяч вісімсот грн 00 к.), з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000,00 грн (п`ятдесят одна тисяча грн 00к.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та без конфіскації транспортного засобу.

Адміністративний штраф стягнути за наступними реквізитами: Одеська область, отримувач: ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300, , банк отримувача: КазначействоУкраїни (ел.адм.подат.), номер рахунку:UA0015001, код КДБ: 21081300.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 к.) за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA9026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Луцюк В.О.