Провадження № 3/592/1064/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Косолап Марина Миколаївна, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шаповал С.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 602598, складеного інспектором СПДН ВП СРУП ГУНП в Сумській області Нагайцевим Д.В. 19.12.2024, ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП за наступних обставин.

18.12.2024 о 14 год. 47 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав, принижував, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував словесною розправою, чим міг завдати психологічного тиску.

У судових засіданнях ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснював, що у них з колишньою дружиною існує конфлікт з приводу піклування дитиною. Орган опіки піклування визначив йому побачення з дитиною кожну суботу та середу без ночівлі. Дитина захворіла, колишня дружина водила її до лікаря, який виписав ліки. 12, 13 та 14.12.2024 він телефонував тещі, цікавився здоров`ям дитини. 14.12.2024 колишня дружина привезла дитину до нього і він дізнався, що її лікують не тими ліками, які виписав лікар. Він зробив запис до ЛОРа в дитячій лікарні на 13-15 год. 18.12.2024, щоб показати дитину лікарю. До 17.12.2024 дитина була в нього, поки її не забрала колишня дружина. 18.12.2024 колишня дружина відмінила запис до лікаря, який він робив та зробила запис на 14-45 год. Він приїхав до дитячої лікарні по вул. Ковпака в м. Суми приблизно о 14-40 год. Піднявся по сходах, зайшов в коридор та побачив колишню дружину з дитиною, яка побачивши його, схопила дитину, забігла в кабінет до лікаря та зачинилась. За його викликом на лінію «102» приїхала поліція, бо колишня дружина теж викликала поліцію. Прийшов головний лікар. Колишній дружині почали пояснювати, що він як батько також має право на спілкування з дитиною. Вказував, що долучені пояснення лікаря ОСОБА_3 не зовсім відповідають обставинам справи, оскільки вона не могла його бачити. В кабінет до лікаря його запросила ОСОБА_4 . В присутності лікаря в кабінеті вони не сварились, колишній дружині він нічого не казав, хвилювався за свою дитину. Домашнього насильства не вчиняв, не погрожував. Колишня дружина робить це навмисно, маніпулює дитиною.

Захисник Шаповал С.В. просила закрити провадження у справі за відсутністю доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а також просила врахувати закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП.

У судових засіданнях потерпіла ОСОБА_2 пояснювала, що вони з колишнім чоловіком спілкувалися нормально, мали домовленості щодо піклування про спільну дитину. У дитини хронічний аденоїдит і кожного року у грудні у неї відбуваються загострення. 14.12.2024 вона відвезла дитину колишньому чоловіку, домовились, що в неділю її забере. Передала ліки. Колишній чоловік возив дитину до лікаря, який поставив діагноз, який у подальшому не підтвердився. Намагалася забрати дитину, але чоловік її не віддавав. 17.12.2024 викликала поліцію та з поліцією забрала дитину. Колишній чоловік повідомив, що записав дитину до лікарня на 13-15 год. 18.12.2024. В лікарні вона не хотіла з ним пересікатися, їй повідомили, що колишній чоловік приїхав до лікарні, тому вона перенесла запис до лікаря на 14-45 год. Вони зайшли в лікарню та піднялись на поверх, де знаходиться кабінет лікаря, роздяглися. Колишній чоловік піднявся на поверх зі словами нецензурної лайки, погрозами і образами, тому вона схопила дитину і забігла в кабінет до лікаря. Дитина була у неї на руках. Колишній чоловік виражався нецензурною лайкою, погрожував. В кабінеті була лікар та дві медсестри. Прийшла головний лікар та повідомила, що запросить колишнього чоловіка до кабінету, оскільки обоє батьків мають приймати участь у піклуванні про дитину і лікарні такі ситуації не потрібні. Поліцію виклала, бо колишній чоловік також викликав поліцію. У подальшому в присутності колишнього чоловіка, лікаря, головного лікаря та медсестри відбувся огляд дитини. Коли вийшли з кабінету, на місце прибула поліція. З приводу подій, які відбувалися 18.12.2024 поліцейські нічого не писали та пояснення не відбиралися. Згодом вона звернулася до поліції з окремою заявою щодо подій, які мали місце 17.12.2024 біля будинку ОСОБА_1 , за якою відносно останнього складено протокол. Вказувала, що зі сторони ОСОБА_1 постійно відбувається тиск, переслідування, чим вчиняється домашнє насильство, дитина боїться батька, ховається від нього, у зв`язку з чим вона вимушена тікати з дитиною в іншу країну. ОСОБА_1 постійно уникає відповідальності через небажання поліції та суду притягнути його до відповідальності за систематичне переслідування.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, потерпілу, свідка, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

У розумінні статей 8, 256, 283 КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. За наслідком розгляду протоколу суд має право прийняти одне із рішень, передбачених статті 284 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 - 2 КУпАП (у редакції станом на 18.12.2024), яка передбачала відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», далі - Закон).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Судом досліджено наступні докази.

Реєстраційну картку Єдиного обліку № 89496 від 18.12.2024, у якій зафіксовано, що о 14-47 год. до служби «102» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що колишня дружина ОСОБА_2 перебуваючи у ЛОР відділенні СОДКЛ поводить себе неадекватно, забороняє спілкуватися з дитиною (а.с. 4).

Реєстраційну картку Єдиного обліку № 89498 від 18.12.2024, у якій зафіксовано, що о 14-48 год. до служби «102» від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що колишній чоловік ОСОБА_1 погрожує та переслідує заявницю, яка знаходиться з дитиною у ЛОР відділенні в кабінеті лікаря. Чекає ПП. Чоловік знаходиться за кабінетом (а.с. 5, 44).

Письмову заяву ОСОБА_1 від 18.12.2024, у якій він просив провести перевірку відносно його колишньої дружини ОСОБА_2 по факту подій зазначених ним у його поясненнях, у яких зазначав, що з 14.12.2024 по 17.12.2024 дитина була у нього вдома, він її лікував. Приїхала мати та забрала її з нервами. Дитини не хотіла до неї. 18.12.2024 дитина була записана на прийом до лікаря на 13-15 год. Мати дитини перенесла запис. Він приїхав до лікарні. Коли ОСОБА_2 його побачила, почала хапати дитину і без причини кричати щоб він не підходив до них. Він зателефонував на лінію «102», щоб з нею провели бесіду, оскільки її дії були неадекватними. ОСОБА_2 наносить психологічну травму дитині. Вказував, що 12.12.2024 колишня дружина водила дитину до лікаря, який виписав ліки. Колишня дружина не займалася лікуванням доньки, оскільки остання перебувала у тещі. 14.12.2024 колишня дружина привезла доньку до нього. Донька була хворою. Ввечері доньці стало зле. Він зателефонував колишній дружині та запитав чи є в неї лікарі, які зможуть ввечері оглянути дитину, але вона його облаяла нецензурною лайкою і поклала слухавку. Після цього він повіз дитину в обласну лікарню, де її оглянув черговий лікар та повідомив, що у дитини отит, який має ускладнення, бо не було лікування. Лікар призначив лікування і він став лікувати доньку. Через декілька днів зателефонувала колишня дружина і спитала про стан дитини, на що він повідомив, що дитина хвора і її треба везти на повторний огляд до лікаря. Колишня дружина повідомила, що домовиться з лікарем, але не змогла домовитись і він сказав, що повезе її сам, при цьому дитину не віддасть. На що колишня дружина почала його ображати, принижувати, пошкодила паркан і машину. Потім вона викликала поліцію і в присутності поліції він впустив колишню дружину додому В присутності поліції донька не хотіла їхати з мамою, але потім вона вмовила її, а він не заважав. Наступного дня скасувала його запис до лікаря та зробила свій запис. Пообіцяла повідомити наступну дату, щоб поїхати разом. Про дату прийому він дізнався сам. Приїхав до лікаря, де його побачила колишня дружина, яка швидко забігла в кабінет до лікаря. Він зрозумів, що дружина поводить себе неадекватно і вирішив викликати «103». Потім ще викликав «102». Прийшов головний лікар, який став оглядати доньку в їхній присутності та пояснював їм, що вони мають однакові права на доньку. Колишня дружина створює штучні конфлікти з ним, які він взагалі не вчиняє (а.с. 11, 12).

Письмову заяву ОСОБА_2 від 18.12.2024, у якій вона вказувала, що 14.12.2024 привезла малолітню доньку ОСОБА_5 до батька за адресою: АДРЕСА_1 . За попередньою домовленістю забрати дитину мала 15.12.2024. В цей день зателефонувала домовитись про час, коли приїхати забрати дитину, почула лише лайку, погрози, образи. 16.12.2024 теж не вдалось домовитись. 17.12.2024 вона тричі приїздила забрати дитину до подвір`я. ОСОБА_6 надсилав їй погрози, виходив до неї, лаявся нецензурною лайкою. Через те, що насильство неодноразово вчинялось, вона боїться за своє здоров`я та здоров`я доньки (а.с. 6).

Письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.12.2024, у яких зазначала, що з 2020 року по вересень 2022 року перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку. 27.09.2022 Виконавчим комітетом Сумської міської ради винесено рішення про визначення способу участі батька у вихованні дитини у формі систематичних побачень. Після розлучення ОСОБА_1 неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно неї, наносив побої, вона викликала поліцію, писала зяви і відносно нього виносився терміновий заборонний припис. Після завершення дії припису вони мали натягнуті відносини, але спілкувались. Вона жодним чином не перешкоджала спілкуванню ОСОБА_1 з донькою. 14.12.2024 вона привезла за попередньою домовленістю дитину до батька. Дитина до цього відвідувала лікаря і вона надіслала йому довідку та список необхідних ліків. 15.12.2024 ОСОБА_7 відмовився віддавати їй дитину, ображаючи та погрожуючи її здоров`ю. Повернути дитину їй вдалося 17.12.2024 після кількох приїздів до його будинку та виклику поліції. 17.12.2024 ОСОБА_1 вчергове погрожував її здоров`ю та ображав нецензурною лайкою. ОСОБА_8 вона сприймала реальними та боїться за своє здоров`я і здоров`я своєї доньки, оскільки раніше він неодноразово спричиняв їй фізичний біль та на її думку поводить себе неадекватно. Зі слів доньки вона не хоче приїздити до ОСОБА_1 так як він говорить образливі речі про неї (а.с. 7-10).

Письмові пояснення ОСОБА_9 від 19.12.2024, згідно яких почула грохіт та скандал, який відбувається у сусідів. Підійшла до будинку ближче та почула, що ОСОБА_10 почала висловлюватись нецензурною лайкою в бік ОСОБА_11 , кидалась камінням в паркан. Вона підійшла до ОСОБА_10 та спитала, що трапилось, на що та відповіла, що ОСОБА_7 не віддає їй дитину. Сказала їй, що дитина хворіє, а батько її лікує, але ОСОБА_10 її слухати не хотіла (а.с. 14).

Письмові пояснення ОСОБА_12 від 19.12.2024, згідно яких онука захворіла, вони вирішили сказати про це ОСОБА_13 , на що та відповіла, що скине рецепт з лікуванням, щоб вони купили ліки. Пізніше вона скинула список ліків, які вони придбали та почали лікування. Спочатку все було добре, але до обіду у ОСОБА_5 заболіло вухо і вони почали шукати лікаря. На огляді лікар повідомив, що вухо у дитини болить вже три дні та виписав ліки. Через три дні приїхала ОСОБА_2 забрати ОСОБА_5 , вони їй повідомили, щоб вона забрала дитину наступного дня, оскільки дитину треба звозити на повторний огляд, але ОСОБА_2 почала агресивно себе поводити, забирати дитину, викликати поліцію. Протиправних дій відносно неї ніхто не вчиняв (а.с. 15).

Світлокопії чеків на придбання ліків за 14.10.2023, 22.01.2024, 23.01.2024, 14.12.2024, 16.12.2024 та консультативного висновку спеціаліста від 15.12.2024 (а.с. 20-24, 26).

Рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 388 від 27.09.2022, яким ОСОБА_1 визначено спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у формі систематичних побачень з дитиною, а саме: кожної середи з 11 год. до 13 год. та кожної суботи з 15 год. до 18 год. в присутності матері дитини за попередньою домовленістю з нею, з урахуванням бажання та стану здоров`я доньки, інших обставин, що мають значення (а.с. 25).

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27.01.2023, яким стосовно ОСОБА_1 видано обмежувальний припис строком на шість місяців та заборонено перебувати за адресою проживання ОСОБА_2 та в районі одного кілометру в наближенні до її місця проживання, особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку (а.с. 47-50).

Термінові заборонні приписи стосовно постраждалих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_14 від 19.12.2024, якими ОСОБА_1 заборонено контактувати з постраждалими особами в будь-який спосіб з 21-14 год. 19.12.2024 по 14-30 год. 21.12.2024 (а.с. 45, 46).

Згідно протоколу ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення 18.12.2024 о 14 год. 47 хв. за адресою: АДРЕСА_2 домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме те, що: ображав, принижував, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував словесною розправою, чим міг завдати психологічного тиску.

Як установлено судовим розглядом, за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 22 знаходиться КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня», у приміщенні якого 18.12.2024 о 14 год. 47 хв. перебували ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом з своєю дитиною на прийомі у лікаря ОСОБА_3 і здійснили виклики на лінію 102.

Разом з тим, доказів, які б містили факти про те, що ОСОБА_1 18.12.2024 о 14 год. 47 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ображав, принижував, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував словесною розправою, чим міг завдати психологічного тиску ОСОБА_2 , до протоколу не долучено.

Допитана у якості свідка заступник медичного директора з поліклінічного розділу роботи КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» ОСОБА_4 суду пояснила, що у грудні 2024 року, точний день не пам`ятає, в період часу з 13-00 год. по 14-00 год. їй зателефонувала лікар ОСОБА_3 і попросила прийти до неї в кабінет, щоб вирішити конфліктну ситуацію між батьками, які викликали поліцію, бо не знала як їй діяти. Вона піднялась з першого поверху на третій, в коридорі сиділа жінка з дитиною, які чекали прийому до іншого лікаря та чоловік. Зайшла до кабінету лікаря ОСОБА_3 , у якому перебувала ОСОБА_10 з дитиною на руках. Дитина була спокійна, не плакала. Мати заперечувала присутність батька під час огляду дитини у лікаря. На її питання їй повідомили, що батько дитини ОСОБА_7 перебуває біля кабінету. Вона вийшла та запросила його до кабінету лікаря. Запитала батьків чи не позбавлений хтось із них батьківських прав по відношенню до дитини та пояснила, що обоє батьків мають рівні права щодо дитини та обоє можуть бути присутніми під час огляду дитини. В присутності обох батьків дитина була оглянута. Після огляду дитини батько спілкувався з нею і дитина на нього нормально реагувала. В кабінеті у лікаря сварки між батьками не було, але було зрозуміло, що між ними існує конфлікт, відчувалось напруження. Зарина була схвильована. Зі слів батьків вона зрозуміла, що дитина вперше була на прийому у лікаря з симптомами ГРВІ, на вихідних батько забирав дитину до себе та возив її до лікаря в обласну лікарню, який встановив, що у неї болить вухо. В її присутності батьки розмовляли про зміну часу запису до лікаря. Також вона була присутня, коли на виклики батьків приїхали два екіпажі працівників поліції. Вона до них вийшла та попросила вивести родину з закладу, щоб все було спокійно і не було сварок.

У письмових поясненнях від 17.03.2025 завідувач ЛОР відділення КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» ОСОБА_3 зазначила, що 18.12.2024 до неї на прийом на 14-45 год. була записана ОСОБА_14 . На прийом прийшли батьки дитини і в кабінеті почали з`ясовувати відносини між собою. Вона зателефонувала медичному директору з поліклінічної роботи, яка спілкувалась з батьками, а вона займалась оглядом дитини. Образливих слів з боку батьків у відношенні дитини чи один одного вона не чула.

Показання заступника медичного директора з поліклінічного розділу роботи КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» ОСОБА_4 та завідувача ЛОР відділення КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» ОСОБА_3 не підтверджують викладені у протоколі фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 . Зокрема, свідок ОСОБА_4 зазначала, що просила екіпажі поліції вивести родину з закладу, щоб все було спокійно і не було сварок.

На долучених до протоколу дисках з відеозаписами, аудіозаписами та скріншотами переписки зафіксовано події, які відбуваються не в приміщенні лікарні, а у дворі багатоквартирного будинку та біля приватного будинку (а.с. 18).

На долучених ОСОБА_1 відеозаписах на оптичному носії інформації зафіксовано переписку в месенджері та спілкування останнього зі лікарем в приміщенні лікарні з приводу запису дитини на прийом до лікаря (а.с. 38).

Однак, зазначені докази суд не приймає до уваги, оскільки на них зафіксовано обставини, які не стосуються подій, що мали місце 18.12.2024 у приміщенні КНП Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 22.

Проаналізувавши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції частини 1 статті 1732 КУпАП (у редакції станом на 18.12.2024) за обставин викладених у протоколі 18.12.2024 о 14-47 год.

За містом статей 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за наслідками розгляду вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати.

На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням положень частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у пунктах 33 та 34 рішення у справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 заява № 11553/21) зауважив, що здійснення судом пошуку доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення за власною ініціативою, суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, надав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є лише розгляд справи.

Постановою суду від 19.02.2025 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП повернуто до Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області для належного оформлення.

У вказаній постанові суд, зокрема, наголошував, що до протоколу долучено матеріали, які не стосуються подій, що малим місце в лікарні 18.12.2024, а передували цим подіям і залишені без належного реагування зі сторони правоохоронного органу, що з огляду на Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є неприпустимим, оскільки без належної оцінки цих обставин мета статті 173-2 КУпАП, яка полягає у захисті жертви домашнього насильства і попередження його ескалації, не може бути досягнута.

20.03.2025 справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП повторно надійшла до суду після закінчення строків накладення адміністративного стягнення, однак недоліки, зазначені у постанові суду від 19.02.2025 не усунуті, до матеріалів справи лише долучено письмові пояснення ОСОБА_3 від 17.03.2025.

Враховуючи, що відповідно до вимог статті 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини слід тлумачити на її користь, суд дійшов висновку, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останнього у розумінні статті 251 КУпАП.

З огляду на досліджені судом докази, слід дійти висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП не може бути визнана доведеною за фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів потерпілої ОСОБА_2 про небажання поліції та суду притягнути винну особу до відповідальності за систематичне переслідування, суд зазначає наступне.

Суд перевіряючи доводи потерпілої направив матеріали на доопрацювання органу, який склав протокол що є предметом даного розгляду.

Разом з тим, матеріали повернулися до суду з долученням єдиного доказу пояснень лікаря ОСОБА_3 від 17.03.2025.

Отже, з огляду на прецедентну практику ЄСПЛ, суд розглядає справу виключно в межах висунутого обвинувачення за протоколом про адміністративне правопорушення та наданих до нього доказів.

З огляду на викладене, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП за фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 статті 247, пунктом 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М. Косолап