провадження №33/824/1527/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 05 лютого 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2025 року та закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував чи мало місце вчинення адміністративного правопорушення та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що призвело до ґрунтування висновків на припущеннях.

Зауважив, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є безперервним, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Також, судом не взято до уваги письмове клопотання із запереченнями на складений адмінматеріал.

Апелянт вважає зупинку авто незаконною, а тому і всі послідуючі дії поліцейських теж незаконні.

Вважає, що ознак сп`яніння не мав, доказів наявності у нього таких ознак не надано, і на відео їх немає.

Тестування на алкоголь проводилося невідомим приладом, який є некаліброваним.

Після тесту на алкоголь у апелянта не спитали чи згоден він з таким тестом чи не бажає проїхати в мед. заклад для проходження огляду там.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Київська обласна прокуратура про апеляційний розгляд справи повідомлена 27 лютого 2025 року, про що свідчить Звіт про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, однак позицію щодо справи не висловила.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 листопада 2024 року о 12 год. 10 хв. по вул. Центральна в с. Артемівка, Бориспільський район, Київської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер». Результат позитивний - 0.38 проміле, тест №1165, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: поясненнями ОСОБА_1 , які він надав у судовому засіданні; даними тесту на стан сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Alcotest виробництва Drager (результат - 0.38 ‰); даними зобов`язання ОСОБА_2 від 09 листопада 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 0238 083 24 чинного до 28 лютого 2025 року; довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а також довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення; даними відеозапису, який був досліджений в судовому засіданні та який узгоджується з іншими доказами у справі.

Суд першої інстанції вважав, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за його згодою проведено поліцейським у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а тому наданими доказами підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею встановлено, що після проходження огляду на місці ОСОБА_1 не висловив своєї незгоди з результатом цього огляду. У протоколі, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на відеозаписі відсутні відомості про незгоду особи з результатом огляду.

Позицію ОСОБА_1 щодо, проходження огляду в лікарні в с. Баришівка, яка на його думку знаходилась ближче, ніж заклад охорони здоров`я, який запропонували поліцейські суд відхилив, оскільки саме КНП «ББЛІЛ», що знаходиться в м. Бориспіль включена до переліку закладів, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд, діючи у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 передбачено наступне.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння (п. 5).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. (п. 6, 7).

З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що роздруківка з результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу засвідчує результат тесту, проведеного з використанням приладу «Drager Alcotest 6810» 0,38 проміле, який перевищує гранично допустиму норму встановлену п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За даними відеозапису _0015, який безперервно фіксує процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та містить дату, час та становить цілісну, логічну картину події, останній погодився з результатом тесту, проведеного з використанням приладу «Drager Alcotest 6820» та, усвідомлюючи наслідки встановленого, не виявив бажання бути оглянутим в закладі охорони здоров`я.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам статті 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому зафіксована подія правопорушення, апеляційний суд оцінює його в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в оскаржуваній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, досліджений судом відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 та його пасажирка ОСОБА_2 перед початком процедури огляду, оглядали прилад та мали можливість перевірити його справність. Також, водій не висловлював своїх заперечень щодо несправності або некоректної роботи приладу «Drager Alcotest 6820».

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності періодичної повірки на приладі спростовуються долученими до матеріалів справи даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0238 083 24 чинного до 28 лютого 2025 року.

Крім того, за даними відеозаписів, долучених до адмінпротоколу, поліцейські повідомляли ОСОБА_1 , що частина засобів огляду наразі проходить періодичну калібровку. А тому, будучи обізнаним про цей факт перед початком огляду, ОСОБА_1 мав право запросити у працівників поліції відповідні сертифікати, однак цього не зробив.

При цьому, жодних клопотань щодо проведення судової технічної експертизи засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0238 083 24 на підтвердження своїх заперечень перед судом першої інстанції апелянтом не ставилося.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів неправомірних дій співробітників поліції, апелянт не долучив доказів, що він оскаржував такі дії працівників поліції чи звертався до уповноваженого органу з дисциплінарною скаргою, тощо.

Навпаки, на відеозаписах _0019, _0018 зафіксовано, що зупинивши транспортний засіб «Renault Megane Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 , за водійським кермом якого перебував ОСОБА_1 , працівник поліції повідомив останньому причину запинки - не робить лампочка (фара). В подальшому поліцейський неодноразово повідомляв апелянту виявлені ознаки його сп`яніння - різкий запах з порожнини рота, який став відчутний коли ОСОБА_1 дістав документи та почав розмовляти з поліцейським. Працівник поліції також наголошував, що наявні у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння не є критичними (мова у нього зв`язна, рухи чіткі), але не впливають на обов`язок поліцейського запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

На початку спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 та пасажирка ОСОБА_2 пояснювали поліцейським, що той їв аджику, яка містить часник та дає різкий запах з порожнини рота, який не відрізнити від алкогольного. В подальшому, після закінчення процедури огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Drager Alcotest 6820», ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що напередодні (до 8 год. вечора) на роботі з колегою за вечерею випив дві чарки (час 12:51 год. на відеозаписі).

Щодо проходження огляду в медичному закладі, апеляційний суд зауважує, що за даними відеозаписів, поліцейські неодноразово пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в медичному закладі в м. Бориспіль, однак останній відмовлявся, мотивуючи тим, що до Баришівки ближче, а до м. Борисполя їхати довше і огляд займе значний проміжок часу.

Вказані обставини підтверджуються, крім іншого, письмовими поясненнями ОСОБА_1 наданими працівникам поліції під час зупинки і долученими до матеріалів адміністративної справи ( а.с. 8).

За встановлених обставин, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі розцінюється апеляційним судом критично, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

В той же час, апеляційний суд не встановив в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання водія на порушення такого порядку є безпідставними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що переглядом справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, і могли стати підставою не виконувати водієм законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №169674 від 09 листопада 2024 року) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2025 року - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Суддя: Р.В. Березовенко