Справа № 133/2098/24
Провадження № 33/801/266/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

захисника: Снігура В. М.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Снігура Володимира Миколайовича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто з нього на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З матеріалів справи встановлено, що до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які постановою суду від 22.07.2024 були об`єднані в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №883902 від 10.07.2024, ОСОБА_1 09.07.2024 о 23 год. 20 хв. на а/д М21244 км керував т/з АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КП «Козятинська ЦРЛ», в лікаря нарколога, результат позитивний, висновок №75 (морфін), чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №883170 від 10.07.2024, ОСОБА_1 10.07.2024 о 06 год. 34 хв. на а/д М21244 км керував т/з АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КП «Козятинська ЦРЛ», в лікаря нарколога, результат позитивний, висновок №76 (морфін), чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року захисник Снігур В. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи справу, суд першої інстанції виніс постанову незаконно, необґрунтовано, не вивчивши в повному обсязі матеріали адміністративного правопорушення, крім того її прийнято з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи, їх неналежне дослідження та ненадання їм належної оцінки, також місцевим судом проігноровано практику ЄСПЛ.

Зауважує, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами, натомість ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки за кермом була його дружина ОСОБА_2 , яка і керувала транспортним засобом, про що і надала відповідні покази в судовому засіданні, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, то з метою створення доказів керування транспортним засобом, що чітко видно на відео, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 перепакувати автомобіль, у зв`язку із чим спровокували його розпочати рух автомобілем з метою фіксації на відео.

При цьому огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі - КНП «Козятинська центральна районна лікарня».

Звертає увагу, що в актах медичного огляду № 75 та 76 лікарем вказано, що поведінка ОСОБА_1 адекватна без будь-яких відхилень від норми. Разом з тим, в порушення вимог Інструкції та Порядку, у медичному закладі не проводилося лабораторне дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою при освідуванні водія на стан наркотичного сп`яніння.

Також захисник звертає увагу на те, що з відеозапису видно, що біологічний матеріал було відібрано лише в одну ємність, не опечатано та залишено в приміщенні без можливості візуального спостереження за біоматеріалом лікарем та ОСОБА_1 , куди мали безперешкодний доступ сторонні особи. Тому наведене дає підстави вважати неналежними доказами висновки лікаря №75 та б/н від 10.07.2024, оскільки було допущено недотримання порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема, що освідування ОСОБА_1 проводилося за допомогою комбінованого тесту без лабораторного дослідження біологічного середовища на вміст наркотичних речовин.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Якуба Б. В. захисник Снігур В. М. підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Заслухавши пояснення захисника Снігура В. М., перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності достовірних доказів про керування особою, що притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом. Факт керування ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, на яких він не заперечує факт керування ним транспортним засобом, відсутністю таких заперечень в протоколі про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі виявлення іншого, крім алкогольного, сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я та проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Огляд ОСОБА_1 було проведено в медичному закладі КНП «Козятинська центральна районна лікарня» у лікарів-наркологів із дослідженням біологічного середовища (сечі), за результатами якого встановлено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 75 від 10.07.2024, та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 76 від 10.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного МОР 300 сп`яніння.

Висновки КНП «Козятинська центральна районна лікарня» № 75 від 10.07.2024 та б/н від 10.07.2024 складені на відповідному бланку, засвідчені підписом лікарів, які проводили огляд з прикладанням печатки, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичних обстежень, які свідчать, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом наркотичного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності захист суду не надав.

Пунктом 12 Розділу ІІ «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція) встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно вимого п. 16-17 та 19 розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я, що не позбавляє сторону захисту ознайомитись із його змістом, звернувшись до керівника відповідної медичної установу із відповідним клопотанням. Більш того, приписами ст. 267 КУпАП передбачено можливість оскарження заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відповідного органу, який застосував певні заходи, зокрема і щодо проведення огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції гарантовано збереження зразків біологічного середовища протягом 90 днів, які відібрані для лабораторного дослідження.

Таким чином, питання про оскарження висновку лікаря необхідно ініціювати в межах строку зберігання зразків біологічного середовища.

Громадяни повинні сумлінно ставитись до виконання своїх прав та обов`язків, передбачених законом, оскільки забезпечення їх реалізації залежить не тільки від органів правосуддя, а й від активності самих громадян, тим більше у випадках, які стосуються оскарження постанов суддів у справах про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи не містять відомостей щодо факту звернення ОСОБА_1 або його захисника, що діяв згідно договору про надання правової допомоги від 08.08.2024 до керівництва центральної районної лікарні про визнання огляду не дійсним або із заявою про проведення лабораторного дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , відібраного у останнього в лікарні 10.07.2024.

Положенням про комісію з контролю за якістю проведення медичних оглядів водіїв транспортних засобів та експертиз станів сп`яніння, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.11.97 р. N 339 встановлено, що комісія створюється органами охорони здоров`я (Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями охорони здоров`я обласної, Київської і Севастопольської міських держадміністрацій) з метою забезпечення систематичних планових перевірок рівня і якості дотримання закладами охорони здоров`я нормативно-правових актів щодо проведення медичних оглядів водіїв транспортних засобів та експертиз станів сп`яніння.

Відповідно до п. 2.1 Положення до основних завдань комісії належать зокрема: перевірка виконання нормативно-правових актів щодо проведення медичних оглядів водіїв транспортних засобів та експертиз станів сп`яніння в закладах охорони здоров`я, в тому числі попередніх, періодичних, позачергових, передрейсових та післярейсових медичних оглядів водіїв транспорту; розгляд надзвичайних та конфліктних випадків, що виникли при проведенні медичних оглядів водіїв транспортних засобів та експертиз станів сп`яніння.

Згідно п. 2.2 Положення за результатами перевірок комісія складає відповідні акти про діяльність медичних комісій водіїв транспортних засобів, що перевірялися, роботи по проведенню експертиз станів сп`яніння, готує пропозиції щодо усунення виявлених недоліків.

Таким чином, законодавець надав можливість будь-якій заінтересованій особі захистити свої права у визначений спосіб, оскарживши висновок лікаря-нарколога у тому числі і в частині дій посадових осіб, задіяних під час огляду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, медичний огляд проводився в лікарні двома лікарями районної лікарні, ОСОБА_1 був ознайомлений з результатами, про що свідчить його підпис, зауважень щодо незгоди з порядком та результатами огляду не зазначив, як не зазначив і в протоколах про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи захисту про те, що на відеозапису відсутні данні про наявність другої ємності з біоматеріалом відібраного у ОСОБА_3 , яка повинна була бути опечатана, а також повинна бути поміщена на зберігання відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Проте закон не вимагає надання працівниками поліції відеозапису дотримання працівниками медичного закладу порядку поміщення біоматеріалу особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння на зберігання відповідно до Інструкції.

За положеннями пунктів 3, 4 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, метою котрого є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначене підтверджується і дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Також суд не приймає доводи про апелянта те, що він поводив себе адекватно, чітко відповідав на поставлені запитання, висловлював свої заперечення, що вбачається з відеофіксації, оскільки до встановленого порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлення стану сп`яніння за допомогою відеозапису не передбачено.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як одне з джерел доказів.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В протоколах про адміністративне правопорушення від 10.07.2024 серії ААД № 883902 та серії ААД № 883170 зазначено, що ОСОБА_1 керував т/з АЗЛК 2141, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 ознайомився з їх змістом, про що свідчить його особистий підпис, проте будь-які зауваження або заперечення щодо керування іншою особою транспортним засобом не вказав.

При цьому апеляційний суд вважає, що в даному випадку є безпідставним посилання захисту на ст. 63 Конституції України, оскільки йдеться про повідомлення обставин, які виправдовують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а не спрямовані проти неї.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 постанову не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2574619 від 10.07.2024 за порушення ПДР, а саме: керування ним ТЗ АЗЛК 2141 обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив правила користування ременем безпеки. За ч. 5 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Зазначена постанова стосується обставини, які заперечуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності керуванням транспортним засобом, набрала законної сили та не оскаржувалася ним.

Відтак, доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобілем не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Отже, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку,

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, відсутні.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КпАП України, а відтак постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КпАП України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Снігура Володимира Миколайовича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко