Справа № 3/593/16/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2025 р. СУДДЯ Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, освіта базова середня, інваліда ІІІ групи, до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП протягом року не притягувався

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2024 року в м. Бережани складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 280557, відповідно до якого «10.11.2024 року біля 16 год. 00 хв. в м. Бережани по вул. Збіжева, в кіоску «Беник - вареник» громадянин ОСОБА_1 вчинив конфлікт із ОСОБА_2 під час якого висловлювався в її сторону нецензурними словами, чим вчинив дрібні хуліганські дії.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , пояснив, що він 10 листопада 2024 року прийшов до кіоску «Беник- вареник», і вимагав пред`явити йому відеозаписи, де його син здійснює крадіжку, оскільки ОСОБА_2 поширювала чутки, що його син злодій. При цьому він нецензурними словами не висловлювався.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення п`ять разів викликалась ОСОБА_2 , однак остання на розгляд не з`явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Також на розгляд справи про адміністративне правопорушення тричі викликались свідки вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вони на розгляд справи не з`явилися.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення випливає наступне:

- з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 280557 вбачається, що ОСОБА_1 пояснив, що під час конфлікту із ОСОБА_5 нецензурними словами її не обзивав;

- з рапорта старшого інспектора чергового відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ворони Г.П., вбачається, що 10.11.2024 р. о 20:18 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 , що заявниці поступають погрози від відомих осіб на робоче місце;

- з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується складеного у м. Бережани, у невстановлений час вбачається, що ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 та його дружину, які 10.11.2024 біля 16:00-17:00 год. В кіоску по вул. Збіжева м. Бережани вчинили з нею сварку в ході якої висловлювалися в її адресу нецензурними, образливими словами.

Ст. 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з наведеного, об`єктивна сторона хуліганства, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а суб`єктивна - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства. Розмежування підстав кримінальної та адміністративної відповідальності залежить від ступеня суспільної небезпечності вчинених дій.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Ч.2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП, де в ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Виходячи з системно-логічного тлумачення вказаних норм законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки за допомогою доказів, доданих до справи про адміністративне правопорушення, наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достовірні відомості, які б підтверджували, що 10 листопада 2024 року близько 16 год. 00 хв. зі сторони ОСОБА_1 мало місце порушення громадського порядку з мотивів неповаги до суспільства, окрім цього, виходячи з пояснень, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності між ним та потерпілою склалася особиста неповага у зв`язку з діями потерпілої, - приходжу до висновку, що по справі не виконано обов`язок зібрати докази наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Виходячи з наведеного, справу слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: