Справа № 504/4931/24
Номер провадження 3/504/99/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України,

встановив:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ №174565 від 15.11.2024, складеного поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області Павленко В.А., вбачається, що 15.11.2024 о 17:30 год. на трасі М14 21 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ TF698K» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, згідно з висновком №003448 від 15.11.2024, чим порушив п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

11.03.2025 від захисника ОСОБА_1 адвоката Гидирима О.А надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, які обґрунтовані тим, що поліцейським не дотримано принципу законності, прозорості та об`єктивності при вчиненні службових процесуальних дій щодо фіксації та оформлення у відношенні водія ОСОБА_1 матеріалів адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також вказує про порушення лікарем медичного закладу порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, оскільки під час медичного огляду ОСОБА_1 в медичному закладі лікарем не було виконано усіх вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 щодо огляду особи на стан сп`яніння, не проведено дослідження біологічних матеріалів, а тому не можна вважати, що огляд був проведений з дотриманням встановленого законом порядку, з огляду на що Висновок лікаря від 15.11.2025 №003448 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 є необґрунтованим та не недійсним.

Водночас, адвокат Гидирим О.А., з огляду на правові висновки Верховного Суду, просить суд надати правову оцінку складеного лікарем КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» ОСОБА_3 висновку №003448 від 15.11.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Провадження у справі про адміністративне правопорушення просить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

13.03.2025 від адвоката Гидирима О.А. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з неможливістю бути присутнім на судових засіданнях, та за відсутності ОСОБА_1 , за наявними у матеріалах справи документами з урахуванням наданих письмових заперечень та долучених до матеріалів справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення адвоката Гидирима О.А., оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суддя встановив наступне.

У відповідності до ст. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданням цього кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності з пунктом 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року N 1026 (далі - Інструкція від 18 грудня 2018 року №1026) на поліцейського покладено обов`язок забезпечувати належне виконання вимог цієї Інструкції.

Разом з цим, пунктом 5 розділу ІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Із оглянутого в ході розгляду справи відеозапису з відеореєстратора нагрудної камери поліцейського не вбачається фіксування зупинки транспортного засобу, не видно, що ОСОБА_1 15.11.2024 керував автомобілем «ЗАЗ TF698K» д.н.з. НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. Відеозапис не відтворює момент початку виконання поліцейським його службових обов`язків.

Таким чином, суд констатує, що поліцейським не дотримано принципу законності, прозорості та об`єктивності при вчиненні службових процесуальних дій щодо фіксації та оформлення у відношенні ОСОБА_4 матеріалів зазначеного адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги Інструкції від 18 грудня 2018 року №1026.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння затверджений спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції", зареєстрованого в Мін`юсті України за № 1413/27858 від 11.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015).

Згідно п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно до п. 1 розділу 9 Інструкції, якою визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Виходячи з аналізу нормативних актів, які регулюють порядок направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, суд вважає, що огляду підлягають не всі водії, а тільки ті, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З дослідженого судом відеозапису, що міститься на компакт-диску в матеріалах справи, вбачається, що поліцейським після візуального встановлення у водія ОСОБА_1 ознаків наркотичного сп`яніння, поліцейським запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, а саме до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» (далі - КНП « ООМЦПЗ» ООР») для проведення лікарем огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановлений законом спосіб. Відеозаписом підтверджується, що водій ОСОБА_1 погодився на проведення огляду в медичному закладі.

Відеозаписом, долученого до матеріалів справи, підтверджується, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я лікарем в присутності поліцейського.

За результатом огляду водія на стан сп`яніння лікарем було складено акт медичного огляду №003448 від 15.11.2024. При цьому суд відзначає, що акт медичного огляду №003448 від 15.11.2024, який міститься в матеріалах справи, не підтверджує наявність у ОСОБА_1 ознаків наркотичного сп`яніння.

Як видно з відеозапису, пропозицію лікаря медичного закладу водій ОСОБА_1 прийняв та погодився здати зразки сечі для дослідження. Відеозаписом підтверджується, що у медичному закладі лікарем тричі застосовано процедуру відбору зразків сечі у ОСОБА_1 , а відбір зразків сечі відбувався під наглядом лікаря. При першій застосованій процедурі відбору зразків сечі вбачається, що у медичному закладі ОСОБА_5 повідомив, що не може здати зразки сечі через поточні особливості організму. Лікар запропонував ОСОБА_1 випити води та через 1 годину провести повторний відібрання зразу сечі, на що ОСОБА_1 заперечень не мав. Наступний відбір зразків сечі мав місце о 19год. в проміжку між 28 29 хвилинами. Відеозаписом відображено, що водій ОСОБА_1 здав зразок сечі. Проте дослідження зданого біосередовища не здійснювалось з огляду на пояснення лікаря про недостатність зданого зразку сечі для проведення дослідження. В подальшому, здача зразків сечі відбулась о 20 год. між 19 та 21 хвилинами у присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що відображається відеозаписом. Зразок повторно зданої сечі лікарем також не досліджувався.

З відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що лікар не роз`яснив обстежуваній особі щодо нормативно встановленої кількості зразків сечі, потрібної для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби.

З відеозаписів також не вбачається, що лікар КНП «ООМЦПЗ» ООР» ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_1 здати кров, слину чи інші біологічні зразки для дослідження з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Разом з цим, медичним працівником у присутності лікаря ОСОБА_3 складено акт про відмову від здачі біосередовищ від 15.11.2024, який підписано свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після чого , лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР» ОСОБА_3 складено Висновок №003448 від 15.11.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 явно ухиляється від медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

Суд критично оцінює акт про відмову від здачі біосередовища від 15.11.2024, оскільки наведене у ньому твердження про відмову ОСОБА_1 від здачі біосередовищ спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Як вбачається з положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11 листопада 2015р. за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735 від 09.11.2015) метою огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Приписами пунктів 7,8 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 встановлено обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 визначено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 розділу ІІІ цієї Інструкції.

При цьому, у відповідності до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Суд приходить до висновку, що зміст пунктів 7, 12, 13 розділу III Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 встановлює, що в разі неможливості взяти у особи зразки сечі, слини, змивів, працівник поліції або лікар мають запропонувати такій особі надати для аналізу кров. Тобто, відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння має місце тоді, коли особа не може надати зразки сечі, слини або змивів та після цього відмовляється надати зразки своєї крові.

Такий нормативно визначений підхід пояснюється тим, що людина в силу своїх біологічних особливостей або в силу певного емоційного стану може не мати у певний період часу позивів до сечовипускання, а іноді може мати недостатнє слиновиділення. Саме в таких випадках у особи має відбиратися кров для здійснення відповідного аналізу, в той час як відсутність сечі чи слини сама по собі не може свідчити про відмову від проходження медичного огляду.

Також суд зазначає, що Верховним Судом у постанові від 20.09.2022 у справі N 711/2189/21 висловлено правовий висновок про те, що із системного аналізу пунктів 3, 8, 15, 16 розділ у III Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 вбачається, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів) метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду. Тобто огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а не приладом. Прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння. Тому показники приладу не слід ототожнювати із поняттям «медичний огляд».

Разом з цим, суд відзначає, що частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

До адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Отже, виходячи з встановлених судом обставин справи та системного вищенаведених нормативних актів, суд критично оцінює складений лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР» ОСОБА_3 . Висновок № 003448 від 15.11.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП належить закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та, керуючись ч. 1 ст. 130, 245, 247, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

ухвалив:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. В. Литвинюк