справа № 619/271/25
провадження № 3/619/196/25
Постанова

іменем України

26 березня 2025 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., захисника Черновала С.О., розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установила:

01.01.2025 о 15 год 33 хв інспектором ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Кудіновим А.О. складено протокол серії ЕПР №210322, за відомостями якого 01.01.2024 о 15:00 в с-щі Лісне по вул. Горького, 5, 01.01.2025 біля 15 год 00 хв за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лісне, вул. Горького, буд. 5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, хитка хода. Водій зі згоди продувся в алкотестер Драгер 6280, результат позитивний, номер тесту 127, проміле 2,59, чим порушив вимоги п. 2.9. «г» Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Черновал С.О. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення та закриття провадження по справі, з огляду на таке. Долучений до протоколу відеозапис не містить даних про рух автомобіля та керування ним ОСОБА_1 . Відеозйомка починається о 15 год 07 хв коли службовий автомобіль співробітників поліції під`їхав до автомобіля Фольксваген НОМЕР_2 , який стоїть припаркований з вимкненим двигуном, при цьому, поліцейський з кимось розмовляє по телефону, коментуючи що вони під`їхали, а авто стоїть. Працівники поліції, достовірно дізнавшись, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не дочекавшись ВСП продовжили оформлення матеріалів стосовно ОСОБА_1 . У протоколі містяться різні дати події: 01.01.2024 та 01.01.2025. Крім того, у протоколі зазначено про наявність з однієї сторони ознак алкогольного сп`яніння, які не відповідають Інструкції, а з іншої сторони зазначено про факт керування водієм у стані алкогольного сп`яніння. У протоколі зазначено про передачу керування транспортного засобу особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, але не зазначено хто і кому передав таке право. У акті огляду і Направленні на огляд водія не міститься підпис ОСОБА_1 . Відеозапис небезперервний, непослідовний та час ніби-то вчинення правопорушення, який зазначений не відповідає зазначеному часу, зазначеному в протоколі. Отже, відеозапис не містить ні факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ні факту передачі іншій особі права керування. В матеріалах справи міститься пояснення свідка ОСОБА_2 , однак він не зазначений в протоколі як свідок і як доказ, що долучається до протоколу. Фабула викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №210332 таким чином, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, але вчинив адміністративне правопорушення передбачене п.2.9 г ПДР передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом таких лікарських препаратів. У матеріалах справи відсутній будь-який документ, що підтверджує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем. Докази зупинки та керування автомобілем по вул. Горького водієм ОСОБА_1 відсутні, а тому пред`явлена вимога працівників ВП№3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області пройти процедуру освідування на стан алкогольного сп`яніння є недопустимою. Час фактичного початку відеозапису датується 15 год. 07 хв. 20 сек 01.01.2025р., відповідно до твердження в протоколі, що водій керував транспортним засобом біля 15 год. 00 хв.

Суд зазначає, що правова позиція по справі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно закону кримінальної відповідальності.

Норма ст. 130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , є бланкетною, тому при провадженні в справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, у протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «г» ПДР, яким передбачено, що водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Водночас суд зазначає, що із матеріалів справи і відомостей протоколу не вбачається який водій і кому передавав керування транспортним засобом.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Пунктом 1 розділу X Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Аналогічна норма міститься у п. 2 розділу І «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, не лише факт перебування у стані алкогольного сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а так само факт керування особою транспортним засобом.

Ані законом про адміністративні правопорушення, ані Правилами дорожнього руху не визначено поняття «керування транспортним засобом». З огляду на наведене слід керуватись загальним визначенням, виходячи з того, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія від запуску двигуна та початком руху до повної зупинки транспортного засобу та вимкнення двигуна.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Із оглянутого відеозапису, який додано до протоколу, не убачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, натомість, із відеозапису встановлено, що автомобіль Volkswagen НОМЕР_2 стояв припаркований на узбіччі із вимкненим двигуном.

Крім того, за змістом ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Зазначене вище також дублюється у спеціальному акті - в п.1 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, водій, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, підлягає відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння.

У порушення зазначених вимог працівниками поліції ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом т/з VOLKSWAGEN н.з. НОМЕР_2 , відомостей щодо іншої особи, якій би було передано керування, протокол не містить, що спростовує доводи протоколу щодо керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суть порушення, яке має значення для справи, сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає суть правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини у скоєному.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Зазначене має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог статті 251 КУпАП.

Отже, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 порушив саме п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Інші доводи, викладені захисником, судом до уваги не беруться, оскільки не впливають на суть встановлених обставин.

Суддя зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко