Справа № 127/3564/25
Провадження № 3/127/773/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.07.1997, РНОКПП: НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 41 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/947/023954/П/ПТ від 28.01.2025 ОСОБА_1 , будучи директором Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації, 28.01.2025 за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Оводова, 33, звільнив працівника, із власної ініціативи, у період його тимчасової непрацездатності, не із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, чим порушено ч. 1 ст. 5 Закону України № 2136, до застосування дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни письмові пояснення не зажадано, чим порушено ч. 1 ст. 149 КЗпП, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та зазначив, що ОСОБА_2 був звільнений 23.12.2024, та в табелі обліку використання робочого часу за грудень 2024 року Кузьминецького ПАЛ навпроти прізвища ОСОБА_2 була поставлена відмітка «-8», що означає, що останній був присутній на робочому місці протягом 8 робочих годин. 23.01.2025 адміністрація закладу взнала, що ОСОБА_2 перебував на лікарняному, хоча від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не надходили листки непрацездатності на ОСОБА_2 .

У судовому засіданні захисник Чернілевська Р.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та зазначила, що листок непрацездатності був виданий із порушенням порядку видачі такого документу, оскільки він видавався без особистої присутності ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника Чернілевської Р.В., проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП настає у разі порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/947/023954/П/ПТ від 28.01.2025 ОСОБА_1 , будучи директором Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації, 28.01.2025 за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Оводова, 33, звільнив працівника, із власної ініціативи, у період його тимчасової непрацездатності, не із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, чим порушено ч. 1 ст. 5 Закону України № 2136, до застосування дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни письмові пояснення не зажадано, чим порушено ч. 1 ст. 149 КЗпП, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

З акту № ЦЗ/ВН/947/023954 від 28.01.2025, що був складений за результатом проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці слідує, що під час перевірки було встановлено порушення, а саме те, що ОСОБА_2 було звільнено з посади директора Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області 23.12.2024 за систематичне невиконання без поважних причин покладених обов`язків. Проте наказ про звільнення № 169-к від 20.12.2024 був підписаний під час тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 , згідно з листком непрацездатності 28020484-1 з 23.12.2024 по 27.12.2024.

Відповідно до змісту спрямованого до суду протоколу, ОСОБА_1 здійснив наступні порушення: працівника звільнено з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності не із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступаючим за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, чим порушив ч.1 ст. 5 Закону № 2136, а також до застосування дисциплінарного стягнення від порушника письмових пояснень

не зажадав, чим порушив ч. 1 ст. 149 КЗпП.

Щодо звільнення під час тимчасової непрацездатності,

зазначено, що в табелі обліку використання робочого часу за грудень 2024 року Кузьминецького ПАЛ навпроти прізвища ОСОБА_2 проставлено відмітка «-8», що означає що він був присутній на роботі протягом восьми

робочих годин.

Згідно з актом від 23.12.2024, затвердженого заступником директора з

НВР Кузьминецького ПАЛ ОСОБА_3 , директор ліцею

ОСОБА_2 23.12.2024 перебував на робочому місці з 8:00 год. до,

до 18:30 год.

Відтак, є очевидним що ОСОБА_2 перебував повний робочий день на роботі, жодних ознак хвороби не проявляв, на стан здоров`я не скаржився, карету швидкої допомоги не викликав.

Дізнавшись про листки непрацездатності, Департаментом гуманітарної політики 23.01.2025 було спрямовано заяву щодо перевірки листів непрацездатності ОСОБА_2 до Головного управляння Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Згідно з наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.01.2025 відповіддю, вказано що за результатами перевірки, проведеної ТОВ «Коперія» КНП, засвідченої довідкою про перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності від 29.01.2025 № 13 встановлено, що електронні листки непрацездатності видані застрахованій особі без обґрунтування тимчасової непрацездатності в медичній документації з порушенням вимог п. 2 з розділу ІІ Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом

МОЗ від 01.06.2021 № 1066, п. 1 розділу ІІ Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОЗ від 09.04.2008

№ 189. Отже, електронний листок непрацездатності було

відкрито без особистої присутності хворого у лікаря.

Відповідно до п.1 розділу IV Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність, затвердженого наказом МОЗ від 01.06.2021 № 1066,

формування медичних висновків здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем, про що робиться відповідний запис у Реєстрі медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я з обґрунтуванням тимчасової

непрацездатності, окрім випадків, передбачених в абзацах другому - п?ятому,

цього пункту.

Згідно абз. 2-5 п цього пункту: На період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування, формування медичних висновків в амбулаторних умовах надання медичних послуг може здійснюватися лікарем, який надає первинну медичну допомогу, на підставі звернення та опитування хворого за допомогою засобів телефонного зв?язку або інтернет-телефонії, засобів телемедичного зв?язку з обов?язковим відповідним записом у Реєстрі медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров?я за певними категоріями.

Разом з тим, Головним управлінням пенсійного фонду України у Вінницькій області встановлено, що електронні листки непрацездатності за період з 23.12.2024 видані необґрунтовано.

Тому вказані листки непрацездатності роботодавцем не враховуються і виплата за такими листами ОСОБА_2 здійснена не була.

Враховуючи фактичну нікчемність медичних висновків, здійснених

ОСОБА_2 без підстав, його стан тимчасової непрацездатності належним документами не доведено.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплені положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини у справі «Барбера проти Іспанії», де встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 у день, час та у місці, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення, вчиняв адміністративне правопорушення, за яке передбачене адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 41, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: