Справа № 308/2850/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/845/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації ввезеного ним на митну територію України легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. НОМЕР_2 , вартість якого згідно матеріалів справи складає 14000 євро, що згідно з курсом НБУ на 14.01.2024 становить 584374 грн.

У разі неможливості конфіскувати легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , на підставі ч. 2 ст. 541 МК України, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави його вартість, а саме 14000 євро, що згідно з курсом НБУ на 14.01.2024 становить 584374 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про порушення митних правил № 0021/30500/24 від 14.01.2024 та постанови судді від 22.04.2024 вбачається, що 14.01.2024 о 08 год 55 хв у зону митного контролю ділянки «в`їзд в Україну» митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці, заїхав рейсовий автобус з причіпом, реєстраційні номерні знаки Чехії НОМЕР_4 , де в якості пасажира слідував ОСОБА_1 .

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор». До митного контролю ОСОБА_1 подав паспорт НОМЕР_5 від 13.05.2019.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 23.09.2018 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 .

-2-

У своєму письмовому поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення вищезазначеного транспортного засобу та зазначив, що легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , у нього було викрадено і він звернувся в поліцію, підтверджуючих документів надати не може.

Згідно Інтернет ресурсу (сайт «mobile.de») вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 14000 євро, що згідно з курсом НБУ на 14.01.2024 становить 584374 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 МК України.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду від 22.04.2024. Посилається на те, що транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , у нього викрадено 25.09.2018 разом із належним ОСОБА_3 причепом (лафетою ) марки «Vapp», р.н.з. Чехії НОМЕР_6 , у зв`язку з чим проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 289 КК України № 0001169 від 27.09.2018, що підтверджується листом СУ ГУ НП в Закарпатській області від 22.05.2019 № 1974/106/7-2019. Вважає, що строк накладення адміністративного стягнення необхідно відраховувати з моменту вчинення правопорушення, а не його виявлення. Також звертає увагу на те, що транспортний засіб він ввіз на митну територію України 23.09.2018, тобто ще до набрання чинності положень ч. 6 ст. 470 МК України, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за законом, який не має зворотної дії в часі. Разом з тим, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки не брав участі в розгляді справи, так як перебував на амбулаторному лікуванні та займався похоронами його матері, а його захисник не повідомив його про результати справи, так як був мобілізований до лав ЗСУ, а тому він зміг ознайомитися з матеріалами справи лише 14.10.2024.

У доповненні до апеляційної скарги адвокат Грабовський В. А. вказує на те, що 29.07.2021 слідчим було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000186 від 27.06.2019 з підстав, передбачених п. 1, абз. 14 ст. 284 КПК України. Зазначає, що викрадення у ОСОБА_1 транспортного засобу є протиправною діє третіх осіб, а оскільки поза розумним сумнівом місце знаходження невивезеного ним транспортного засобу не відоме, за фактом викрадення такого закрито кримінальне провадження і місце знаходження транспортного засобу не встановлено, то ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності за порушення митних правил, яке сталося внаслідок злочинних дій третіх осіб.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Грабовський В. А. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить

-3-

про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Грабовського В. А., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому, враховується заява захисника-адвоката Грабовського В. С. про проведення апеляційного розгляду справи без його участі.

3аслухавши доповідь судді, думку представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга частковому задоволенню, з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 чи його захисник не приймали участь у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Також матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 22.04.2024. При цьому, заслуговують на увагу і доводи клопотання про те, що захисник-адвокат Немеш І. В. не повідомив ОСОБА_1 про результати справи, так як був мобілізований до лав ЗСУ, а тому ОСОБА_1 зміг ознайомитися з матеріалами справи лише 14.10.2024.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обгрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України встановлено такі строки транзитних перевезень до митного органу призначення в Україні залежно від виду транспорту, якщо інше не передбачено цією статтею: 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частина 2 статті 95 МК України визначає, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин,

-4-

зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування митного органу, який контролює переміщення цих товарів); 4) час, протягом якого товари, транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим транзиту, не можуть бути своєчасно доставлені до митного органу призначення внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил.

Згідно ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч. 6 ст. 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

На переконання апеляційного суду не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , у нього викрадено 25.09.2018 разом із належним ОСОБА_3 причепом (лафетою ) марки «Vapp», р.н.з. Чехії НОМЕР_6 , у зв`язку з чим проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 289 КК України під № 0001169 від 27.09.2018.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи жодним чином не свідчить про відсутність факту порушення ОСОБА_3 митних правил, тобто перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.

При цьому, враховується те, що відповідно до наданих стороною захисту доказів, а саме відповіді заступника начальника СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 10.01.2025, слідчим Галаговцем М. М. указане кримінальне провадження було закрите на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, жодній особі у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру не вручалось, обвинувальний акт до суду не скеровувався.

-5-

Указані обставини свідчать про те, що недоведеним є факт викрадення у ОСОБА_1 транспортного засобу, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи ОСОБА_1 у цій частині спрямовані на уникнення відповідальності за порушенням ним митних правил.

У зв`язку з чим, неспроможними визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що викрадення у ОСОБА_1 транспортного засобу є протиправною дією третіх осіб, а оскільки поза розумним сумнівом місце знаходження невивезеного ним транспортного засобу не відоме, за фактом викрадення такого закрито кримінальне провадження і місце знаходження транспортного засобу не встановлено, то ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності за порушення митних правил, яке сталося внаслідок злочинних дій третіх осіб.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що стороною захисту не надано і матеріалами справи не встановлено будь-яких даних про третіх осіб, діями яких ОСОБА_1 був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб чи доставити його до митного органу у визначеним митним законодавством строк.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0021/30500/24 від 14.01.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , електронними витягами із ЄАІС ДМС України, АСМО «Інспектор», доповідною запискою державного інспектора ВМО № 4 митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці Держмитслужби Овчарової Я. А.

Вказані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор відділу митного оформлення № 4 митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці ОСОБА_4 , яка склала протокол про порушення митних правил, була упередженою при проведенні перевірки та складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 , і що у неї були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Неспроможними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є і доводи апеляційної скарги про те, що строк накладення адміністративного стягнення необхідно відраховувати з моменту вчинення правопорушення, а не його виявлення.

Частиною 1 статті 467 МК України встановлено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

-6-

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що бездіяльність у виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Між тим, триваюче правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 по справі № 804/401/17.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 14.01.2024 своє зобов`язання не виконав, тобто транспортний засіб за межі митної території України не вивіз і не доставив його до митного органу, чим продовжував свою протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим саме вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб він ввіз на митну територію України 23.09.2018, тобто ще до набрання чинності положень ч. 6 ст. 470 МК України, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за законом, який не має зворотної дії в часі, апеляційний суд вважає хибними, оскільки час набрання чинності статті 470 цього Кодексу в новій редакції не впливає на порядок тимчасового ввезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення у встановлений законом строк. Зазначена норма закону лише встановлює відповідальність за порушення такого порядку в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.

Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, окрім іншого, визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22.08. по 31.12.2019 включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

У даній справі порушення митних правил виявлено 14.01.2024, на час дії статті 470 МК України в редакції від 22.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_1 правильно розцінена, як правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 , як уже зазначено вище, до часу складення протоколу 14.01.2024, своє зобов`язання не виконав і продовжив протиправну бездіяльність, таким чином, саме вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень

Однак, як встановлено апеляційним судом, вказані вимоги закону судом першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення дотримані не

-7-

були, що призвело до накладення на нього адміністративного стягнення, яке не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, майновому стану.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з постанови, при накладенні стягнення, суддя врахував характер вчиненого, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, і призначив стягнення у виді конфіскації на користь держави транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , яке, на думку судді, відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував у повній мірі той факт, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «208D», номер кузова НОМЕР_1 , р.н.з. Чехії НОМЕР_3 , а у разі неможливості його конфіскації стягнення його вартості в розмірі 584374 грн, покладає на останнього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосоване у даному випадку.

За вчинення правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію транспортних засобів.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 6 ст. 470 МК України, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 470 МК України.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2024

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2024 щодо ОСОБА_5 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Застосувати до ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.

В решті постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2024 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя