Справа № 352/386/25
Провадження № 3/352/260/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Хоминець М. М., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241966 від 08.02.2025 ОСОБА_1 08.02.2025 в 19 год 24 хв на вул. Франка в с. Клубівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «Мерседес» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із використанням приладу «Алкофор 507», відповідно до тесту 00144 результат позитивний 1,21 ‰, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому вказав, що не визнає своєї вини в інкримінованому правопорушенні, оскільки, керуючи транспортним засобом 08.02.2025 в 19 год 24 хв, не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241966 від 08.02.2025 щодо нього є незаконним, працівники поліції при його складанні допустили ряд порушень. Він був зупинений працівниками поліції за порушення вимоги дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки, за що інспектор наклав штраф в розмірі 340 грн. Крім того, поліцейські звинуватили його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, мотивуючи це наявністю у нього запаху алкоголю з порожнини рота. На пропозицію поліцейських пройти тест на алкогольне сп`яніння на приладі «Алкофор 507» він погодився, оскільки у стані алкогольного сп`яніння не перебував, того дня взагалі не вживав спиртне, поспішав у терміновій справі. Однак, перед проходженням огляду поліцейські не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу і не надали йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу, за допомогою якого мав проводитися тест. Крім того, його трохи здивувало те, що поліцейський встановив у прилад для продування негерметично запаковану трубку. На його запитання, чи це нормально, йому відповіли, що все добре з приладом. Після продування прилад довго не показував результат, то включався, то виключався, він пояснював працівникам поліції, що можливо прилад несправний через те, що трубка була попередньо використана іншою людиною, просив швидше завершити огляд, бо поспішав. Тоді працівники поліції сказали написати коротеньке пояснення, що випив невелику кількість алкоголю і його відпустять.Уважає, що вказані обставини ставлять під сумнів результат тесту № 00144 приладу «Алкофор 507», за допомогою якого проводився його огляд на стан сп`яніння. Вказав, що свідків на місці події не було. Просив справу щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що провадження в цій справі підлягає до закриття, виходячи з таких підстав.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Нормою ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя звертає увагу на те, що судовий розгляд провадження щодо притягнення певної особи до адміністративної відповідальності проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не має право вийти за межі обвинувачення та встановити обставини, які явно виходять за межі висунутого обвинувачення.

Зокрема, до однієї з важливих обставин, яка повинна бути зазначена у висунутому обвинуваченні та яка не може бути змінена судом, є суть вчиненого правопорушення.

Так, згідно диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні кількох різних за своєю суттю самостійних дій, кожна з яких утворює самостійний склад адміністративного правопорушення відносно вживання алкоголю: 1) керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; 2) передача керування своїм транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння; 3) відмова від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу щодо ОСОБА_1 йому інкримінується порушення вимог п. 2.9а ПДР (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Однак, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі щодо ОСОБА_1 , не містить посилання на керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У протоколі зазначено про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, однак, не зазначено про відмову від проходження огляду, натомість міститься результат проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що не відповідає ані п. 2.9а, ані диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол у такому вигляді не може вважатися допустимим доказом у справі, а відповідно не може бути предметом судового розгляду.

Крім того, суддя зазначає, що до протоколу долучено чистий диск, на якому відсутня будь-яка інформація про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а також проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Алкофор 507.

Таким чином, у рамках розгляду цієї справи суддя встановила відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а ПДР України та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, суддя приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 ч. 1 п. 1, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ