Справа № 135/178/25
Провадження № 3/135/81/25
ПОСТАНОВА

іменем України

19.03.2025 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., розглянувши адміністративні матеріали (протоколи серії ВАД №030036 від 28.01.2025, ВАД №030035 від 28.01.2025, ВАД №030034 від 28.01.2025), які надійшли з Відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ВАД №030036 від 28.01.2025, складеного ПОГ ВП №3 Гайсинського РУП ГУПН у Вінницькій області Цюпко М.П., 25.01.2025 о 13-55 годин ОСОБА_1 змусив залишити місце проживання свого сина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно малолітнього. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД №030035 від 28.01.2025, складеного ПОГ ВП №3 Гайсинського РУП ГУПН у Вінницькій області Цюпко М.П., 25.01.2025 о 13-55 годин ОСОБА_1 змусив залишити місце проживання свого сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно малолітнього. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД №030034 від 28.01.2025, складеного ПОГ ВП №3 Гайсинського РУП ГУПН у Вінницькій області Цюпко М.П., 25.01.2025 о 13-55 годин ОСОБА_1 змусив залишити місце проживання дружину ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою від 24.02.2025 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження, об`єднаній справі присвоєний №135/178/25 (провадження №3/135/81/25).

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.173-2 КУпАП не визнав, пояснив, що не вчиняв жодних дій психологічного та економічного характеру щодо дружини ОСОБА_4 та дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та змушував залишати місце проживання. Пояснив, що з серпня 2024 року він пішов від дружини та подав на розлучення. Він не заперечував проти проживання дружини та дітей у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності його матері. Через деякий час він дізнався, що в його квартирі дружина проживає разом з іншим чоловіком, тому він повідомив дружині, що бажає повернутися до квартири, тому їй необхідно звільнити одну з кімнат для проживання. Дружина попросила його дати їй час для того, щоб повністю виїхати з квартири, на що він погодився. Коли дружина з дітьми виїхали з квартири, він прийшов до квартири, де побачив, що всі цінні речі і техніка вивезені, а квартира перебуває в жахливому стані, у зв`язку з чим він звернувся до поліції.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справ про адміністративні правопорушення, суд вважає, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, зокрема, які б підтверджували об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять.

Так, суд дослідив матеріали справ про адміністративні правопорушення, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №030036 від 28.01.2025, ВАД №030035 від 28.01.2025, ВАД №030034 від 28.01.2025; рапорт про реєстрацію повідомлення зі служби 102 про факт домашнього насильства, зареєстрований в ЄО за №829 від 26.01.2025; пояснення ОСОБА_4 від 26.01.2025, ОСОБА_5 від 27.01.2025; пояснення ОСОБА_1 від 28.01.2025, скриншоти переписки, диск з аудиозаписом телефонної розмови, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон №2229-VIII), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII ).

Згідно диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За ч. 2 статті 173-2 КУпАП особа несе відповідність за ті самі ж дії в разі їх вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно, з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №030034 від 28.01.2025 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно дружини ОСОБА_4 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №030036 від 28.01.2025, ВАД №030035 від 28.01.2025 взагалі не містять даних про завдану шкоду фізичному або психічному здоров`ю малолітніх потерпілих.

В своїх поясненнях від 26.01.2025 року ОСОБА_4 також не зазначає, що діями ОСОБА_1 їй було завдано шкоди.

Інших доказів завдання шкоди потерпілим матеріали справи не містять.

До матеріалів не долучено будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв будь-які дії психологічного чи економічного характеру, пов`язані з домашнім насильством відносно дружини ОСОБА_4 та малолітніх дітей.

З пояснень ОСОБА_1 та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що остання самостійно змінила своє місце проживання та місце проживання малолітніх дітей.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з відсутністю такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони домашнього насильства, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, як завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, крім того, не відповідає дійсним обставинам справи, встановленим судом.

Оскільки наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведено.

Статтею 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності слід провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАПзакрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова