ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5603/24 Головуючий суддя І інстанції Карасова І.О.
Апеляційне провадження № 33/818/505/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Рак А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Рак А.С. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 21 травня 2024 року об 11 годині 35 хвилин в Харківській області Харківському районі сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 202/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОРОНД відмовився у встановленому законом порядку під відеофіксацію на бодікамеру, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі захисник Рак А.С. просить скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2024 стосовно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 21.05.2024 ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, яким в той день керував його товариш по службі ОСОБА_2 . Зазначає, що вони з товаришем лише стояли біля блок-посту у смт. Пісочин Харківської області, де зупинилися перекусити та купити води, коли до них підійшли працівники поліції. На зазначені обставини суд не звернув уваги, чим порушив принципи неупередженості та безсторонності.

Зазначає, що до матеріалів справи долучено DVD-диск з відеозаписом, на якому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а починається він лише зі спілкування останнього з працівниками поліції. Захисник вказує на те, що цей відеозапис не є безперервним та не відображає усіх фактичних обставин у цій справі.

Крім того, апелянт зазначає, що у ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим працівник поліції незаконно вимагав від його підзахисного пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Вказує, що при проведенні огляду не було залучено свідків та працівником поліції не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці, тобто поліцейським порушені вимоги ст.266 КУпАП.

При цьому захисник зазначає, що ОСОБА_1 та його товариш Береза постійно виконують бойові завдання, а тому вони не змогли з`явитися до суду першої інстанції, а також надати свої письмові пояснення.

До початку апеляційного розгляду захисником ОСОБА_3 також подано клопотання про зупинення провадження у цій справі на підставі ч.1 ст.335 КПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та він був призваний на військову службу під час мобілізації. Крім того, захисник просить застосувати норми ст. 335 КПК України за аналогією закону, оскільки чинним КУпАП не передбачено зупинення провадження у справі з підстав проведення бойових дій.

В судові засідання в суд апеляційної інстанції 28.02.2025 та 17.03.2025 ОСОБА_1 не з`явився, але судом апеляційної інстанції неодноразово здійснювалися процесуальні заходи щодо його виклику до апеляційного суду шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку та в електронному вигляді.

При цьому, згідно відомостей довідок про доставку повідомлення у додатку «Viber», 14.02.2025 та 04.03.2025 ОСОБА_1 отримав на номер свого мобільного телефону, який міститься в матеріалах справи та зазначений захисником в своїй апеляційній скарзі, судові повістки в електронному вигляді.

25.02.2025 та 17.03.2025 до канцелярії Харківського апеляційного суду повернулися судові повістки, які направлялися засобами поштового зв`язку на адресу місця мешкання ОСОБА_1 , через відсутність адресату за вказаною адресою.

Крім того, належить врахувати, що саме захисник Рак А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2024.

При цьому, до початку апеляційного розгляду захисник Рак А.С. повідомив суду, що його процесуальна позиція повністю узгоджена з ОСОБА_1 .

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , але з обов`язковою участю його захисника Рак А.С., виходячи з відомостей, що є наявними в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи захисника Рак А.С., який підтримав своє клопотання про зупинення провадження у справі та апеляційну скаргу сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у справі та часткового задоволення поданої апеляційної скарги, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, а саме відомостями, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024, в якому зазначено факт керування 21.05.2024 о 11 год. 35 хв. в Харківській області Харківському районі сел. Пісочин по вул. Полтавське шосе, 202/1, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с.1).

Зі змісту цього протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення про те, що не пройшов огляд, оскільки поспішав (а.с.1);

- на відеозаписах (файли «export-ftkg0», «export-w6uda»), долучених до матеріалів справи (а.с.3), з яких вбачається, що на блок-пості у с. Пісочин біля автомобіля VOLKSWAGEN Transporter працівник поліції разом із військовими та працівниками ВСП перевіряють документи на цей транспортний засіб у ОСОБА_1 , який був одягнений у військову форму. В подальшому здійснено поверхневий огляд ОСОБА_1 та в кармані його штанів виявлено пакет з речовиною рослинного походження та викликано слідчо-оперативну групу (файл «export-ftkg0», починаючи з 01 хв. 50 сек.). При цьому, з долученого відеозапису (файл «export-ftkg0», починаючи з 03 хв. 53 сек.) вбачається, що в транспортному засобі VOLKSWAGEN Transporter перебуває товариш ОСОБА_1 на пасажирському сидінні. На запитання працівника поліції ОСОБА_1 спочатку відповів, що готовий пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (файл «export-ftkg0», починаючи з 05 хв. 00 сек.). Разом з цим, ОСОБА_1 потім повідомив поліцейському: «…Сьогодні не вживав, хлопці. Ну, дні три тому назад може…» (файл «export-ftkg0», починаючи з 06 хв. 54 сек.) При цьому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право відмовитися від проходження огляду або пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 намагався домовитися з поліцейським, але останній попередив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за ст.369 КК України (файл «export-ftkg0», починаючи з 08 хв. 02 сек.). В подальшому поліцейські декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, але на останню пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я (файл «export-ftkg0», починаючи з 09 хв. 13 сек., з 10 хв. 52 сек., з 12 хв. 39 сек., файл «export-w6uda», починаючи з 19 хв. 40 сек.).

З відеозапису (файл «export-ftkg0», починаючи з 21 хв. 10 сек., файл «export-w6uda», починаючи з 19 хв. 40 сек.) також вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені працівником поліції його права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі його процесуальне право на захист, а також його процесуальне право на оскарження дій працівників поліції. При цьому, поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та наслідки його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 було роз`яснено зміст протоколу та надана можливість надати свої письмові пояснення (файл «export-ftkg0», починаючи з 44 хв. 40 сек., файл «export-w6uda», починаючи з 26 хв. 30 сек.);

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 21.05.2024 (далі направлення на огляд водія), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя. Огляд в КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився (а.с.5);

- письмовому зобов`язанні ОСОБА_1 від 21.05.2024, в якому він зазначив, що зобов`язується не сідати за кермо транспортного засобу до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння (а.с.5);

- рапорті поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП в Харківській області Коровко Д. від 21.05.2024, в якому зазначено, що 21.05.2024 на стаціонарному посту «Пісочин» за адресою: м.Харків, Полтавське шосе, 202/1, екіпажем 0312 (у складі Беднарський, Ворошило, Воронцов, Коровко, Богуш) спільно з ДПСУ НГУ та ВСП було зупинено транспортний засіб VOLKSWAGEN Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 . В ході перевірки було виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився (а.с.6).

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту керування ОСОБА_1 21.05.2024 о 11 год. 35 хв. в Харківській області Харківському районі сел. Пісочин по вул. Полтавське шосе, 202/13, не керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими, оскільки вказане спростовується відомостями відеозаписів з бодікамер працівників поліції (файли «export-ftkg0», «export-w6uda»), що містяться на технічному носії інформації (а.с.3) та на яких зафіксовано, як працівники поліції та ВСП перевіряють документи на транспортний засіб VOLKSWAGEN Transporter T4, які були надані саме ОСОБА_1 . В подальшому у ОСОБА_1 було виявлено пакет з речовиною рослинного походження, у зв`язку з чим на місце події було викликано СОГ та працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому, на протязі усього спілкування працівників поліції та ВСП з ОСОБА_1 , що зафіксований на долучених відеозаписах, тривалість яких є значною, останній жодного разу не повідомляв, що він не керував транспортним засобом. При цьому, на цих відеозаписі (файл «export-w6uda», починаючи з 19 хв. 45 сек.) працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що автомобіль під його керуванням було зупинено на блок-пості та у нього було виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. У свою чергу, ОСОБА_1 погоджувався з тим, що саме він є водієм, однак, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, під час роз`яснення працівником поліції змісту фактичних обставин, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом.

Крім того, з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях зазначив, що відмовився від проходження огляду, посилаючись на те, що він поспішав, але не заперечував, що керував транспортним засобом (а.с.1).

Апеляційний суд критично ставиться до доводів захисника Рак А.С. про те, що 21.05.2024 о 11 год. 35 хв. транспортним засобом керував товариш ОСОБА_1 Береза Андрій, оскільки з долучених до справи відеозаписів об`єктивно вбачається, що особа, яка була в автомобілі VOLKSWAGEN Transporter T4, сиділа на пасажирському сидінні автомобіля та жодного разу не зазначала, що керувала цим транспортним засобом саме вона.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційні доводи захисника про те, що транспортний засіб VOLKSWAGEN Transporter T4 стояв на узбіччі біля кіосків в сел. Пісочин, повність спростовуються відомостями відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, що долучені до справи та з яких вбачається, що місце подій за участю ОСОБА_1 відбуваються саме на блок-пості.

Вказане беззаперечно спростовує позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Доводи захисника Рак А.С. про те, що технічний носій інформації з відеозаписами не є належним та допустимим доказом, оскільки не є повним, слід розцінювати як обраний спосіб захисту, у зв`язку із наступним.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, слід зазначити, що тільки у справах про адміністративні правопорушення докази можуть мати відносний характер і полягають у тому, що зміст таких доказів відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обстановку, що має значення для правильного розгляду справи. Водночас, докази, що мають відносний характер можуть незначно корелювати з фактичними даними, які мають тісний зв`язок із фактами предмета доведення, що, в свою чергу, здатні підтвердити існування чи відсутність доказових фактів.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що диск із відеозаписами долучений до матеріалів справи відповідальною особою УПП в Харківській області (а.с.3, 7), що свідчить про законність долучення відеозаписів, як доказу.

На відеозаписах (файли «export-ftkg0», «export-w6uda») зафіксовано, що під час спілкування з працівниками поліції та ВСП ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом, а також з них вбачається відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення прав та обов`язків, зафіксовані на цих відеозаписах.

Таким чином, відеозаписи, здійснені працівниками поліції на нагрудні камери, містять фактичні відомості щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Крім того, доводи захисника Рак А.С. щодо не залучення свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 та інших процесуальних дій зафіксований працівниками поліції на відео із застосуванням технічних засобів, а тому, присутність свідків, відповідно до вимог ст.266 КУпАП, в даному випадку конкретному випадку, не є обов`язковою і не свідчить про порушення порядку працівниками поліції огляду водіїв на стан сп`яніння.

Належить також зазначити, що відповідно до п.4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (далі Інструкція) є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, але суд може їх врахувати, якщо вони підтверджуються іншими доказами у справі.

Поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024, у направленні на огляд водія від 21.05.2024 та в рапорті від 21.05.2024, було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя.

Отже, працівники поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого останній відмовився, що об`єктивно підтверджується наявними доказами у цій справі. При цьому, з відеозаписів, що долучені до матеріалів справи, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції щодо вживання наркотичних засобів повідомив останньому, що вживав десь три дні тому.

Поряд з цим слід зауважити, що з відомостей вищезазначених відеозаписів вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки, які можуть настати за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто останній був обізнаний щодо необхідності пройти за вимогою працівника поліції огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак цього не зробив, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_1 поліцейським законно було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження захисника про необхідність скасування оскаржуваної постанови з тієї підстави, що на відеозаписах не зафіксовано складання направлення на огляд водія від 21.05.2024 для проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР «ОКНЛ», на переконання апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки працівниками поліції надавалася можливість ОСОБА_1 ознайомлюватися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024, в якому зазначено про долучення до протоколу, в тому числі, і направлення, але будь-яких зауважень ОСОБА_1 з цього приводу не зазначав.

Апеляційний суд також зазначає, що у цій справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення точного часу складання відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції.

Суд акцентує увагу, що за своїм правовим значенням направлення на огляд є лише правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу.

Враховуючи викладене, направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я передбачено для вручення лікарю у випадку його проведення, вручення копії направлення на медичний огляд іншим особам не передбачено чинним законодавством.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 чи його захисником подавалася заява до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи, спонукання водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державними особами і дії цих осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та його захисником Рак А.С., який здійснює захист з початку судового розгляду в суді першої інстанції, не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, в порядку ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час запинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , встановлення ними ознак наркотичного сп`яніння у водія та складання направлення на відповідний огляд у заклад охорони здоров`я, а також складення ними протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів захисника Рак А.С. щодо незаконності дій працівників поліції.

Поряд з цим, відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Тарасенка В. (а.с. 2), 03.12.2015 ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Тобто, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, що об`єктивно вказує на те, що останній знає вимоги п.2.5 цих Правил.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Доводи захисника Рак А.С. про необхідність скасування оскаржуваної постанови з тієї підстави, що ОСОБА_1 пройшов у цей день медичний огляд на стан сп`яніння, за наслідками якого не було виявлено у нього ознак наркотичного сп`яніння та не встановлено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а також з тієї підстави, що поліцейський не провів огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці, на думку апеляційного суду, є безпідставними та необґрунтованими, з наступних підстав.

Як вбачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024, який складено о 12 год. 15 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом 21.05.2024 о 11 год. 35 хв.

Натомість, з копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, №817 від 21.05.2024 вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено 21.05.2024 о 19 год. 29 хв. (а.с.44).

Згідно вимог п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. У зв`язку з чим апеляційна скарга захисника в цій частині є необґрунтованою.

Вимогами п. 1 розділу 3 Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

При цьому, вимога, передбачена п. 2.5 Правил дорожнього руху, щодо проведення огляду на стан сп`яніння для водія є обов`язковою. Порушення цієї вимоги тягне відповідальність за ст. 130 КУпАП з моменту фіксування відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння не залежно від підстав надання такої відмови.

Отже, ОСОБА_1 після подій у цій справі проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння з порушенням часу, передбаченого ч.4 ст. 266 КУпАП, та без участі працівника поліції.

При цьому слід зазначити, що у цій справі ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а не за керування транспортним засобом у цьому стані, а тому не впливають на кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника у цій частині належить також вважати суб`єктивними та необґрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи наявність зафіксованих відомостей відеозаписів та письмових доказів у цій справі, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 898530 від 21.05.2024 за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють і не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Щодо доводів апеляційної скарги та клопотання захисника Рак А.С. про необхідності зупинення судового провадження у справі стосовно ОСОБА_1 до його звільнення з військової служби або до закінчення воєнного стану, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

При цьому, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією.

Так, особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду.

Також, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи.

Крім того, ОСОБА_1 має захисника - адвоката Рака А.С., який представляє його інтереси під час розгляду справи, а тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.

Апеляційний суд також враховує, що апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Рак А.С. , а тому процесуальних порушень, зокрема порушення права на захист та права на доступ до правосуддя, апеляційний суд не вбачає, оскільки суд вправі розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Крім того, належить також зазначити, що 01.05.2022 законодавцем були внесені зміни у чинний КПК України щодо зупинення кримінального провадження. При цьому, у КУпАП такі зміни цим законом не були внесені. Це свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до норм КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справі про адміністративне правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Отже, посилання захисника на положення ч. 1 ст. 335 КПК України є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисник повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Неможливість брати участь у судовому засіданні під час судового провадження має бути пов`язана з незалежними від волі особи, яка притягується до відповідальності, обставинами.

При цьому з наданих захисником документів об`єктивно не вбачається неможливості прибуття ОСОБА_1 до суду як першої, так і апеляційної інстанції.

Крім того, судом апеляційної інстанції прийнято до розгляду апеляційну скаргу захисника Рак А.С. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2024 та останній безпосередньо приймав участь під час апеляційного розгляду, а тому стороні захисту надана процесуальна можливість на надання суду своїх доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Також враховуючи, що захист інтересів ОСОБА_1 здійснюється професійним адвокатом Рак А.С., який є фахівцем в галузі права, а також відсутності будь-яких клопотань від ОСОБА_1 щодо його обов`язкової участі в апеляційному суді та неможливістю прибути до Харківського апеляційного суду через призов його за мобілізацією до лав Збройних Сил України, підстав для зупинення апеляційного провадження не вбачається.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та з огляду на те, що сторона захисту була обізнана про розгляд справи у суді першої інстанції, під час судового розгляду якого безпосередньо приймав участь захисник Рак А.С., суд без будь-яких порушень законодавства розглянув дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких підстав, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено процедуру зупинення провадження за наведених захисником обставин, вважаю необхідним відмовити у задоволенні поданого клопотання та апеляційної скарги в цій частині.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що 21.05.2024 об 11 годині 35 хвилин в Харківській області Харківському районі сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 202/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Інші доводи апеляційної скарги захисника Рак А.С., які він зазначив в своїй апеляційній скарзі та підтримав під час апеляційного розгляду, не спростовують правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність і необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Крім того, аналізуючи доводи захисника Рак А.С., які він надавав під час апеляційного розгляду, про необхідність звільнення ОСОБА_1 від стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, апеляційний суд зазначає наступне.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною в частині накладення на водія стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що позбавляє суд можливості накласти стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17.03.2021, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації, військовій частині (ч. 1 ст. 21 та примітка дост. 22 КУпАП).

Оскаржуваною постановою від 19.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення, а тому апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості змінити оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині накладеного стягнення на ОСОБА_1 .

Натомість, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільняються від сплати судового збору, при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, а також під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Як вбачається з відомостей долучених до справи відеозаписів, під час спілкування з працівниками поліції та ВСП ОСОБА_1 повідомляв, що прямує додому з місця служби.

Зазначені обставини не були спростовані під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

З відомостей матеріалів цієї справи та наданих захисником ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Разом з цим, суд першої інстанції вищезазначених вимог Закону України «Про судовий збір» не дотримався та стягнув оскаржуваною постановою з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Таким чином, належить змінити оскаржувану постанову, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору, як військовослужбовця при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника Рак А.С. задовольняється частково.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а саме шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частини висновків і рішення суду про стягнення судового збору зі ОСОБА_1 на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2024 щодо ОСОБА_1 належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Рак А.С. про зупинення провадження у справі залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Рак А.С. задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини висновки і рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В решті постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков