Номер провадження: 33/813/702/25
Головуючий у 1-й інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах

Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Аббасалієва Рустама Рамізовича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Аббасалієва Рустама Рамізовича

на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2024 року

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 серпня 2024 року о 03 год. 16 хв. у

м. Одесі, по вул. Овідіопольська дорога, 3, водій ОСОБА_1 керував т/з Toyota Cresta, д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та у медичному закладі КНП ООМЦПЗ ООР, що зафіксовано на ПВР 471444.

В апеляційній скарзі захисник Аббасалієв Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, відповідаючи на запитання правоохоронців, водій вказав, що погоджується пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте, поліцейськими не було ініційовано складання процесуальних документів, зокрема направлення на огляд до закладу охорони здоров`я. Натомість поліцейським було знято портативний відеореєстратор та поміщено його в салон службового транспортного засобу, внаслідок чого фіксація подій була зупинена. Після її відновлення, поліцейський повернув відеореєстратор на формений одяг. За твердженням ОСОБА_1 , саме у цей проміжок часу, коли була відсутня відеофіксація подій, поліцейський здійснював на нього тиск, запевняючи, що у тому разі, якщо він хоче поїхати додому, то йому потрібно відмовитися від проходження огляду і за це не буде жодної відповідальності. Вказані дії поліцейського свідчать про недотримання ним вимог законодавства в частині здійснення відеофіксації за допомогою портативного відеореєстратора. Відеозапис не є безперервним та постійно переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом у справі. У подальшому, після діалогу, який не потратив до відеозапису, поліцейські різко змінюють свою позицію та вважають, що у ОСОБА_1 вже наявні ознаки не наркотичного, а алкогольного сп`яніння, про що водію було повідомлено у зв`язку з виявленням у нього запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови. На переконання сторони захисту, така поведінка правоохоронців свідчить про їх неоднозначну правову визначеність, порушення порядку проведення огляду. ОСОБА_1 , сподіваючись, що після отримання згоди на огляд, правоохоронці спрямують його до закладу охорони здоров`я та не розумів, чому процедура виявлення ознак сп`яніння відносно нього почалася спочатку. Однак правоохоронці почали знову пропонувати йому варіанти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, у закладі охорони здоров`я або ж відмовитися від проходження огляду. ОСОБА_1 дійсно не розумів чому йому знову було запроновано пройти огляд у медичному закладі, оскільки попередньо він вже погодився на проходження огляду у такий спосіб. На переконання захисника, правоохоронці заплутали ОСОБА_1 , детально не пояснивши, як проводиться огляд на місці, оскільки він раніше не притягався до юридичної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Можливо, якби поліцейський запропонував пройти огляд за допомогою «Драгера», то водій би зрозумів, як буде проводитися огляд на місці, однак цього зроблено не було. Зателефонувавши своєму товаришу, який працює у поліції, ОСОБА_1 отримав інформацію про те, що відбувається і як йому потрібно діяти в такій ситуації. Надаючи свої документи поліцейським, ОСОБА_1 запитав у правоохоронців чи може він все ж таки поїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння, однак поліцейський продовжив складати протокол про адміністративне правопорушення. Після цього, ОСОБА_1 тричі запитав у поліцейських щодо можливості проходження огляду у закладі охорони здоров`я, однак йому було відмовлено. Захисник також звертає увагу, що направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я було складено правоохоронцями після того, як ОСОБА_1 надав свою згоду проїхати до медичного закладу. Крім того, після складення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та не вилучено водійське посвідчення. Після того, як правоохоронці залишили місце події, ОСОБА_1 сів у транспортний засіб та поїхав до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого лікарем складено висновок №002439 про те, що ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , останній не повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, копію оскаржуваної постанови не отримував, з матеріалами справи ознайомився лише 12 лютого 2025 року.

В судовому засіданні захисник Аббасалієв Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника Аббасалієв Р.Р. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 10 грудня 2024 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 11 грудня 2024 року і закінчився 20 грудня 2024 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , останній ознайомився зі справою та отримав копію оскаржуваної постанови лише 12 лютого 2025 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи в якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не заперечується факт керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом у часі та місці, зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення, як і те, що на вимог правоохоронців, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що правоохоронцями порушено порядок направлення ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння; не відсторонення його від керування транспортним засобом за результатами складення адміністративних матеріалів; недопустимість відеозапису, доданого до матеріалів справи, як джерела доказу, а також ту обставину, що за результатами проходження ним огляду у закладі охорони здоров`я лікарем, що проводив огляд не виявлено у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №106624 від 02 серпня 2024 року, відеозаписах, долучених поліцейськими до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №106624 від 02 серпня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «02 серпня 2024 року о 03:16 год в м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Тойота Креста» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, проходити освідування на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі КНП ООЦПЗ ООР відмовився у встановленому законом порядку, що було зафіксовано на ПВР 471444. Від керування транспортним засобом водій відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР».

У графі «технічний засіб відеозапис» протокол містить інформацію 471444; 470939.

До протоколу додано направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи.

Від підписання протоколу, надання пояснень, отримання його копії, ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським зроблено відповідні відмітки у документі, що відповідає положенням ч.3 ст. 256 КУпАП.

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що під час дії комендантської години поліцейськими було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, правоохоронцями за результатами попередньої перевірки спочатку виявлено у водія ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній погодився (03:22:49 час вказаний на відеозаписі). Водночас, відповідаючи на запитання поліцейських, ОСОБА_1 підтвердив, що вдень вживав алкоголь, а саме пиво (03:23:44 час вказаний на відеозаписі). Виявивши у водія наявність ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), поліцейський уточнив у ОСОБА_1 час вживання алкоголю, на що останній відповів, що вживав ввечері з 14 до 16 год (03:36:07- час вказаний на відеозаписі). Після чого водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, у спеціалізованому закладі охорони здоров`я або ж відмовитися від проходження такого огляду (03:36:22 час вказаний на відеозаписі). Однак ОСОБА_1 відповів, що не бажає проходити огляд (03:36:48 час вказаний на відеозаписі). При цьому, поліцейським попередив водія, що у такому разі за відмову від проходження огляду передбачено відповідальність, на що ОСОБА_1 відповів, що усвідомлює цю обставину, однак все рівно відмовляється (03:37:07- час вказаний на відеозаписі). На уточнююче запитання правоохоронця, ОСОБА_1 підтвердив, що не буде проходити огляд (03:37:13 час вказаний на відеозаписі). Поліцейським було роз`яснено водієві його права та обов`язки, передбачені законом (03:37:18 час вказаний на відеозаписі). Через деякий проміжок часу, ОСОБА_1 підійшов до інспекторів та просив, щоб вони взяли мобільний телефон, який був у нього в руках, щоб вони поспілкувалися та якось вирішити це питання у поза процесуальний спосіб (03:41:17 час вказаний на відеозаписі). Зі сплином ще деякого часу, ОСОБА_1 звернувся до поліцейських і повідомив, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак поліцейським повідомлено водія, що матеріали справи вже почали складатися та ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (03:53:44 час вказаний на відеозаписі).

Стосовно посилань захисника про недопустимість та неналежність відеозапису, що міститься в матеріалах справи як доказу у справі, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис законуст. 251 КУпАПвстановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімального чи то максимального обсягу відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. За допомогою засобів відеозапису правоохоронцями зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, висловлення на його адресу вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та відмови водія виконати обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР, що спростовує твердження захисника про недопустимість відеозапису, як джерела доказу.

Відсутність на відеозаписі фіксації моменту розмови поліцейського з ОСОБА_1 , у той час як портативний відеореєстратор знаходився в салоні службового автомобіля правоохоронців, не має правового значення, оскільки за допомогою відеозапису зафіксовано коло обставин, які входять до предмета доказування.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, захисником не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Твердження захисника про те, що у цей проміжок часу, який не зафіксовано за допомогою відеозапису, поліцейський здійснював тиск на водія, примушуючи його відмовитися від проходження огляду, позбавлені доказового обґрунтування. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 ініціював питання оскарження дій правоохоронців у порядку визначеному законом. Не повідомляв про такі обставини ОСОБА_1 і під час складення адміністративних матеріалів, оформлення яких зафіксовано за допомогою відеозапису.

Твердження сторони захисту щодо порушення правоохоронцями порядку направлення ОСОБА_1 на огляд, з підстав, викладених в скарзі апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозапису убачається, що першочергово правоохоронцями висловлено підозру щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, однак з`ясувавши, що ОСОБА_1 вживав алкоголь, поліцейськими правомірно повторно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або ж у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, оскільки порядок проходження огляду у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння є відмінним, так останній передбачає можливість проходження такого огляду лише (виключно) у медичному закладі, у той час на стан алкогольного сп`яніння може проводитися поліцейським на місці зупинки за допомогою використання спеціального технічного засобу (алкотестеру).

У даному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин цієї справи, установивши нові обставини (факт вживання алкоголю) поліцейські правомірно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.

Доводи захисника про те, що правоохоронці заплутали ОСОБА_1 , детально не роз`яснили порядок проведення огляду, апеляційний суд оцінює критично, оскільки відеозаписом підтверджується, що рішення відмовитися від проходження огляду було волевиявленням саме ОСОБА_1 , який на власний розсуд, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я та підтвердив, що усвідомлює правові наслідки такої поведінки та те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_1 погодився на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте поліцейськими його не було доставлено до медичного закладу, апеляційний суд відхиляє, оскільки про готовність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій повідомив вже після того, як відмовився пройти огляд на вимогу поліцейського, та коли останнім повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення водієм відмови від проходження огляду.

Відтак, сама по собі вказівка ОСОБА_1 про готовність пройти огляд у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння (03:53:44), після висловлення ним, як водієм транспортного засобу відмови від проходження такого огляду (03:37:13), охоплена інтервалом (проміжком) часу, тому не має правового (юридичного) значення у цьому випадку.

Доводи захисника про те, що поліцейськими не було відсторонено водія від керування автомобілем, апеляційний суд відхиляє, зважаючи на таке.

Так, дійсно положеннями ч. 1ст. 266 КУпАП передбачено можливість відсторонення особи від керування транспортним засобом у разі наявності підстав вважати, що така особа перебуває, зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, саме по собі невиконання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП у даному конкретному випадку, лише в частині не відсторонення водія від керування транспортним засобом, не дає підстави ставити під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п 2.5 ПДР, оскільки не вчинення правоохоронцями цих дій не впливає на легітимність їх дій у цілому, і не є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зважаючи на ту обставину, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе надати правову оцінку доказу, долученому до апеляційної скарги.

Як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги, захисник посилається на те, що після складення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, за результатами проведення якого лікарем складено висновок від 02 серпня 2024 року в якому зазначено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

У графі 5 цього висновку «посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б., підпис) лікарем вказано «по назві», у графі 6 «Назва і номер документа, що посвідчує особу, яка доставила обстежуваного на огляд» відсутня інформації, на місці для заповнення відомостей проставлено прочерк.

З викладеного убачається, що огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 проходив без участі правоохоронців.

Тому вказаний вище висновок, наданий захисником не може бути врахований судом, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан с`япіння у закладі охорони здоров`я проводився без участі правоохоронців, тобто усупереч вимог п. 17 розділу III Інструкції, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 не було повідомлено оглянутій особі в присутності поліцейського, який його доставив, про що у висновку, наданому захисником відсутні відповідні записи.

Наведене вище свідчить про те, що усупереч вимогам Інструкції та Порядку, огляд ОСОБА_1 проводився за відсутності правоохоронців, присутність яких у цьому випадку є обов`язковою.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Клопотання захисника Аббасалієва Рустама Рамізовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Аббасалієва Рустама Рамізовичазалишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко