Справа № 727/1961/25
Провадження № 3/727/595/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівців Дубець О.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 3 статті 173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівців із Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу від 02 лютого 2025 року серії ВАД №652811 вбачається, що ОСОБА_1 02 лютого 2025 року о 18.00 год., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характер стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та принижував, внаслідок вказаних дій була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення повторно протягом року. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 3 статті 173-2.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином шляхом направлення смс-повідомлення та рекомендованого поштового відправлення. Причини неявки в судове засідання не повідомив, клопотань та заяв суду не надав.

Частиною 2 статті 268 КУпАП не визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Враховуючи наведене та беручи до уваги сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені строки розгляду справи, суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Диспозиція частини 3 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП в редакції, яка діяла на момент притягнення правопорушника до відповідальності.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2025 року серії ВАД №652811 вбачається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою та принижував, внаслідок вказаних дій була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що доводиться письмовими матеріалами справи, а саме: протоколом, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , та пояснення ОСОБА_1 від 02 лютого 2025 року, терміновий заборонений припис серія АА №627016 від 02 лютого 2025 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копією постанови суду від 20 листопада 2024 року.

На переконання, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Водночас суд вважає, що дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 3 статті 173-2 КУпАП неправильно, враховуючи таке.

19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22 травня 2024 року № 3733-IX, відповідно до якого статті 173-2 КУпАП викладено в новій редакції. У частині 2 статті 173-2 КУпАП зазначено, що вчинення домашнього насильства це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Частиною 2 статті 173-2 КУпАП встановлено окрему відповідальність за вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи. Частиною 3 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

В якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучена лише копія постанови Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 листопада 2024 року.

Як вбачається із вищевказаної постанови ОСОБА_1 20 листопада 2024 року був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП (в редакції Закону України № 1604-IX від 01 липня 2021 року), оскільки він вчинив стосовно своєї матері домашнє насильство, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 173-2 КУпАП в редакції Закону України № 3733-IX від 22 травня 2024 року відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі вчинення домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (а не могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого).

Таким чином, Законом України № 3733-IX від 22 травня 2024 року скасована адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, та встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, внаслідок чого було завдано шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За таких обставин правові підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за частиною 3 статті 173-2 КУпАП відсутні.

Оскільки КУпАП не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд застосовує аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак на цю категорію справ поширюються гарантії статті 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, та яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП доведена наявними у справі доказами, суд доходить висновку, що наявні підстави для зміни кваліфікації його дій з частини 3 на частину 1 статті 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої та пом`якшення стягнення до меж, які встановлені санкцією частини 1 статті 173-2 КУпАП.

При цьому суддя зазначає, що перекваліфікація дій особи не порушує і не погіршує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих у протоколі.

Згідно із статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду та розміру стягнення судом, відповідно до статті 33 КУпАП, враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа порушника, його ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступеня її вини, суддя вважає за доцільне застосувати до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП у виді штрафу, що є достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до статті 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адмнітіративної відповідальсності та врахувашви обставини справи, характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, в даному конкретному випадку, не вбачаю підстав для направлення ОСОБА_1 у порядку статті 39-1 КУпАП на проходження програми для кривдників відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 39-1, 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перекваліфікувати з частини 3 статті 173-2 КУпАП на частину 1 статтю 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогочастиною 1 статті 173-2 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн (триста сорок грн00 коп.) (Отримувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька область, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) (Отримувач: Чернівецьке ГУК Чернівецька ТТ 22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір Шевченківський райсуд м. Чернівців).

Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а в разі її оскарження перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Дубець О.С.