Справа №: 307/934/25
Провадження № 3/307/373/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сойма М. М., розглянувши справу, яка надійшла із відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14 березня 2025 року о 15 год. 00 хв. на напрямку прокордонного знаку № 254 (територія Тячівського району Закарпатської області), в межах прикордонної смуги, на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону, прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) був виявлений при спробі незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій зазначив, що свою провину визнає.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 204-1 КУпАП як спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП стверджується:

- даними, що містяться у протоколі про адмінправопорушення серії ЗхРУ № 289461 від 14 березня 2025 року, в письмовому поясненні військовослужбовця ОСОБА_2 та в доповіді про факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 (ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») військовослужбовця військової служби по мобілізації старшого солдата ОСОБА_1 ..

Згідно ст. 9 Закону України "Про Державний кордон України" перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 14 березня 2025 року о 15 год. 00 хв в умовах воєнного стану здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку прикордонного знаку № 254 в межах контрольованого прикордонного району, територія Тячівського району Закарпатської області, в прикордонній смузі, на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону, внаслідок чого, ОСОБА_1 був виявлений, що виразилось у вчиненні активних дій, спрямованих ним на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України).

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби 3 категорії майстер ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) сержант ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи про його зацікавленість у результатах розгляду справи.

Тому суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби 3 категорії майстер ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) сержант ОСОБА_2 діяв у межах наданих йому повноважень.

Таким чином, докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву і у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, особу правопорушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, обставини вчинення ним правопорушення, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід обрати міру адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки такі знаряддя та засоби відсутні.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400, 00 (Три тисячі чотириста гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень (Шістсот п`ять гривень 60 коп.) до ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код за , код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Тячівського районного суду

Закарпатської області: Сойма М.М.