Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/2/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І.
Категорія - 483 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., представників Кропивницької митниці Случ В.В., Крамарчука С.Я., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Прибори І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу представника Кропивницької митниці Крамарчука С.Я. на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2024 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0015/90100/24 від 05.02.2024 року, 24.10.2023 року, агент з митного оформлення ОСОБА_1 , до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці (далі ВМО № 2 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці), на підставі договору № 22.10.2023-І1 від 22.10.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ», подав попередню митну декларацію 23UA56U8 з метою ввезення товару та його подальшого оформлення, а саме легкового автомобіля, такого що був у використанні, «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , 1993 року випуску, країна виробництва Німеччина (DE), виробник Daimler AG, фактурною вартістю 6700 доларів США (відповідно до курсу валют станом на 24.10.2023 року складає 244 931,23 грн.).

З метою переміщення через митний кордон України вказаного вище товару ОСОБА_1 подав інвойс від 22.06.2023 року, коносамент від 12.07.2023 року, експортний сертифікат від 05.06.2023 року, висновок про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

У подальшому, 31.10.2023 року, декларант ОСОБА_1 до ВМО № 2 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці до митного контролю та оформлення подав митну декларацію ІМ 40 ДЕ № 23UA13U0 на автомобіль легковий, такий, що був у використанні, «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , надавши до митного контролю та оформлення висновок про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

Під час здійснення перевірочних заходів, Кропивницькою митницею було встановлено, що вигляд висновку про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданого ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», не відповідає вигляду документів, виданих тим же органом.

Листом від 11.01.2024 року, наданим у відповідь на запит Кропивницької митниці, ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет» повідомило, що вищевказаний висновок про походження товару (КТЗ) підприємством не складався та не надавався. Крім того, реквізити сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, котрі наведені у копії висновку, не відповідають дійсності.

Таким чином, агент з митного оформлення ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів підроблених документів, а саме висновку про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Постановою суду першої інстанції провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закривши провадження по справі суд послався на те, що з огляду на відсутність підстав, прямо передбачених ч. 1 ст. 42 МК України, у декларанта ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення виник обов`язок лише щодо зазначення в митній декларації країни походження товару. При цьому такі відомості могли зазначатися ним як на підставі документів, які підтверджують країну походження товару, так і на підставі даних, наявних у VIN-коді транспортного засобу, накладних тощо. Разом з тим, подання митному органу документів, що підтверджують країну походження товару, в тому числі і сертифікату, не вимагалось та не було обов`язковою умовою для отримання дозволу на пропуск транспортного засобу через митний кордон. Більше того, з метою підтвердження країни походження товару декларантом ОСОБА_1 до митного органу було надано інвойс та скрін-шот перевірки VIN-коду автомобіля, в яких зазначено, що країною походження транспортного засобу є саме Німеччина. Вказане свідчить про те, що висновок про походження товару (КТЗ) не використовувався ОСОБА_1 як підстава для переміщення товарів, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі представник Кропивницької митниці Крамарчук С.Я. просив скасувати постанову та прийняти нову постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у межах санкції ч.1 ст.483 Митного кодексу України.Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 добровільно та неодноразово (митницею виявлено 8 таких фактів) надавав висновки про походження товару, які є підробленими, що свідчить про систематичність його дій. Крім того, Кропивницькою митницею було встановлено факти подання ОСОБА_1 ще одного підробленого документу - довідки ТОВ «Рівнестандарт», про що було наголошено, як у протоколі про порушення митних правил, так і у супровідному листі митниці до суду. Тобто документ на підтвердження походження товару був не єдиним і не випадково поданим ОСОБА_1 , а системно підробленим документом. Вказав, що для підтвердження того, що транспортні засоби не заборонені до ввезення в Україну, декларується країна походження транспортних засобів (крім тих, на які запроваджено особливі види мита) на підставі відомостей, що містяться у УЕМ, інформація про який зазначається у технічному паспорті на транспортний засіб або в інших документах та декларується у графі 31 митної декларації. Також, у випадках, визначених ч.8 ст.43 МК України, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості, перелік яких наведено у ч.9 цієї статті. Крім вказаних документів про походження, міжнародними договорами про вільну торгівлю, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, можуть бути визначені інші форми документів про походження товарів. Таким чином, для забезпечення додержання вимог Закону необхідна наявність одного з документів, що підтверджують країну походження товарів, про які йдеться у ст.41 Кодексу, або інших документів про походження товарів, визначених міжнародними угодами про вільну торгівлю, а тому подання митному органу підроблених документів, зокрема, що стосується визначення країни походження, як підставу для переміщення товарів, тягне за собою адміністративну відповідальність.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника митниці захисник адвокат Прибора І.І. в інтересах ОСОБА_1 вказав, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки містить лише виклад фактичних обставин справи та посилання на положення Митного Кодексу України. Наведені в апеляційній скарзі твердження про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є безпідставними, а постанова суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою. Додатково зазначив, що за повідомленням Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 17.07.2024 року №16966/111-24 та витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000599 від 17.07.2024 року, розпочате досудове розслідування, зокрема за фактом використання ОСОБА_1 завідомо підробленого офіційного документу, а саме висновку про походження товару виданого ПГІ «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», надавши вказаний висновок митному контролю щодо ввезення на територію України транспортного засобу. Отже, фактичні обставини порушення митних правил викладені в протоколі про порушення митних правил №0015/90100/24 від 05.02.2024 року та додані до нього матеріали на даний час є предметом перевірки органом досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000599 від 17.07.2024 року, по якому відсутнє остаточне процесуальне рішення по справі та обвинувальний акт до суду не скеровувався. З огляду на вищезазначене, судовий розгляд справи на даний час є неможливим, за відсутності остаточних результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000599 від 17.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши, представника Кропивницької митниці Случ В.В. та Крамарчука С.Я., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах захисника адвоката Прибору І.І., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зокрема, стаття 487 МК України встановлює, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

При цьому, за положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що розглянувши дану справу, суд першої інстанції, виконавши приписи ст. 280 КУпАП, на законних підставах дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України в діях ОСОБА_1 та на законних підставах закрив провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0015/90100/24 від 05.02.2024 року, 24.10.2023 року, ОСОБА_1 ставиться в провину, що агент з митного оформлення ОСОБА_1 , до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці (далі ВМО № 2 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці), на підставі договору № 22.10.2023-І1 від 22.10.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ», подав попередню митну декларацію 23UA56U8 з метою ввезення товару та його подальшого оформлення, а саме легкового автомобіля, такого що був у використанні, «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , 1993 року випуску, країна виробництва Німеччина (DE), виробник Daimler AG, фактурною вартістю 6700 доларів США (відповідно до курсу валют станом на 24.10.2023 року складає 244 931,23 грн.).

З метою переміщення через митний кордон України вказаного вище товару ОСОБА_1 подав інвойс від 22.06.2023 року, коносамент від 12.07.2023 року, експортний сертифікат від 05.06.2023 року, висновок про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

У подальшому, 31.10.2023 року, декларант ОСОБА_1 до ВМО № 2 МП «Кропивницький» Кропивницької митниці до митного контролю та оформлення подав митну декларацію ІМ 40 ДЕ № 23UA13U0 на автомобіль легковий, такий, що був у використанні, «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , надавши до митного контролю та оформлення висновок про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

Під час здійснення перевірочних заходів, Кропивницькою митницею було встановлено, що вигляд висновку про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданого ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», не відповідає вигляду документів, виданих тим же органом.

Листом від 11.01.2024 року, наданим у відповідь на запит Кропивницької митниці, ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет» повідомило, що вищевказаний висновок про походження товару (КТЗ) підприємством не складався та не надавався. Крім того, реквізити сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, котрі наведені у копії висновку, не відповідають дійсності.

Таким чином, агент з митного оформлення ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів підроблених документів, а саме висновку про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», що було підставою для складання Кропивницькою митницею адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Натомість, враховуючи усі надані документи та докази, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріали справи про порушення митних правил не містять достатніх підстав, які б беззаперечно вказували на походження товару з будь-якої іншої країни, окрім Німеччини, а з огляду на ввезення транспортного засобу громадянином, документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагались та не були обов`язковою умовою для отримання дозволу на пропуск товару через митний кордон, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

На думку Кропивницької митниці, ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання митному органу, як підстави для переміщення, підробних документів, у зв`язку з чим 05.02.2024 щодо нього складено протокол про порушення митних правил №№0015/90100/24 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

З метою забезпечення виконання завдань провадження у справах про порушення митних правил, в частині повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги представника митниці, апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно є агентом з митного оформлення ФОП ОСОБА_2 . Так, на виконання договору, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ», з метою переміщення через митний кордон України транспортного засобу «MERCEDES-BENZ Е500», ним до митного оформлення було подано відповідну митну декларацію. Серед пакету документів, які долучались ним до митної декларації, містився висновок про походження товару (КТЗ), виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», він отримав їх електронною поштою, в якому було зазначено, що країною походження транспортного засобу є Німеччина. Разом з тим, зазначив, що подання для митного оформлення такого висновку у разі переміщення автомобіля через митний кордон України не є обов`язковим відповідно до чинних норм МК України, а тому він не є документом, що являє собою підставу для переміщення товару через митний кордон. Більше того, з метою підтвердження країни походження товару ним, як декларантом до митного органу було надано інвойс, скріншоти перевірки VIN-коду автомобіля, технічного паспорта з таким VIN-кодом, у яких зазначено, що країною походження товару аналогічно є Німеччина. Крім того, додав, що той факт, що країною походження товару у декларації вказано «Німеччина», жодним чином не впливав на обсяг та суми митних платежів та не надавав інших преференцій чи спрощень при митному оформленні. З огляду на викладене просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Свідок ОСОБА_3 , який є директором ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ», в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції пояснив, що підроблені документи агенту з митного оформлення не передавав, про будь-які неправомірні дії ОСОБА_1 йому нічого не відомо.

Крім того, під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 пояснив, що він являється директором ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет». Даний центр надає послуги з оцінки рухомого і нерухомого майна. Що стосується висновку про походження товару (КТЗ) № 287/1023 від 18.10.2023 року, то він даний висновок не надавав. Також вказав, що у даному висновку вказано не його сертифікат суб`єкта оціночної діяльності.

Проте, апеляційний суд зауважує, що пояснення керівника ОСОБА_4 та відповідь ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет» про те, що ні він, ні ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет» не складали та не видавали вищезазначений висновок, є лише підставою для перевірки, а не є доказом підробки чи одержаного незаконним шляхом, або такого, що містить неправдиві відомості.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки судді місцевого суду стосовно відсутності достатніх доказів на підтвердження події правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Так, диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, у розумінні даної норми закону переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю для відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, мають бути вчинені одним із зазначених способів, що вказує на те, це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Поняття «переміщення товарів через митний кордон» та «митне оформлення товарів» не тотожні.

Це зокрема, слідує із того, що процедура та поняття переміщення товарів через митний кордон України врегульовані Розділом VI Митного кодексу України, а питання щодо митного оформлення товарів - зовсім іншим Розділом VIII. Також при визначенні критеріїв митної справи приписами статті 7 МК України відокремлюються поняття переміщення товарів через митний кордон України та їх митного контролю/митного оформлення. Крім цього, поняття етапів переміщення через митний кордон та митного оформлення розмежовує стаття 458 МК України, якою встановлюється поняття порушення митних правил.

Так, законодавство з питань митної справи розрізняє два різних рішення митних органів щодо ввезення товарів на митну територію України - «пропуск товарів через митний кордон України» за результатами здійснення митних формальностей у пункті пропуску через державний кордон України та «випуск товарів» за результатами митного оформлення.

Згідно з п. 49 ч. 1 ст. 4 МК України пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

В свою чергу, відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ст. 74 МК України, імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

За приписами статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою підтвердження країни походження товару декларантом ОСОБА_1 до митного органу було надано інвойс №287/1023 від 18.10.2023 року і скріншот перевірки VIN-коду автомобіля у яких зазначено, що країною походження товару є Німеччина (а.с.9-12).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 41 МК України, країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 41 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Частинами 2 та 3 статті 36 МК України встановлено, що країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених МК України.

У частині 1 статті 42 МК України визначено вичерпний перелік умов, при яких країна походження товару обов`язково декларується митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товар:

1) на товари, до яких залежно від їх країни походження застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

2) якщо митним органом встановлено, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України;

3) якщо для цілей визначення країни походження товару це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 42 МК України документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються в разі, якщо товари ввозяться громадянами.

За приписами частини 9 статті 41 МК України, додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 41 МК України, у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Державна митна служба України у листі від 11.04.2022 року №08-4/15-03/7/1756 зазначила, що для забезпечення додержання вимог Закону необхідна наявність одного з документів, що підтверджують країну походження товарів, про які йдеться у статті 43 Кодексу або інших документів про походження товарів, визначених міжнародними угодами про вільну торгівлю. Крім того, громадянами країна походження товарів декларується на підставі одного з документів про походження товарів, наведених у статті 43 Кодексу (сертифіката про походження товар або засвідчена декларація про походження товару або декларація про походження товару) та/або на підставі відомостей, що містяться в маркуванні товарів (країна виробництва) та/або на підставі відомостей, що містяться в VIN-коді транспортного засобу та/або в товарних накладних, пакувальних листах, від вантажу вальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, будь-яких інших документах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товарів.

Листом Державної митної служби України №15/15-01-03/14/1330 від 05.05.2022 року опрацьовано звернення Європейської Бізнес Асоціації від 27.04.2022 року №242 /2022/21 та надано роз`яснення в тому числі на питання: Чи обов`язковим є надання оригіналу сертифікату про походження товару?

У останньому абзаці вищенаведеного листа вказано: «З огляду на вищезазначене, а також положення міжнародних договорів України про вільну торгівлю, для дотримання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 09.04.2022 року №426 та від 30.12.2015 року №1147 можуть бути використані будь-які документи про походження товару, визначені статтею 43 Кодексу або положеннями міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України».

Натомість, Кропивницька митниця помилково тлумачачи вищевказані вимоги МК України у апеляційній скарзі заявляє про обов`язковість подання для митного оформлення документів на підтвердження країни походження товару.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року №8 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду від 30.05.2008 року) «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Диспозицією частини 1 статті 483 МК України, за якою митним органом кваліфіковано дії ОСОБА_1 , передбачена адміністративна відповідальність фактично за неправдиві відомості про країну походження, а не за окрему дію - надання документу, який містить неправдиві дані. Це тільки один із способів вчинення - само по собі надання висновку про країну походження, відносно якого митниця не підтвердила факт видачі, але при цьому країна походження (виробництва) доведена в інший законний спосіб, не може утворювати склад об`єктивної сторони даного порушення митних правил.

Товар на митну територію України було переміщено 24.10.2023 року, на цьому етапі висновок про походження товару (сертифікат походження) взагалі не вимагався для надання дозволу на переміщення товару.

Крім того, матеріали справи не містить жодного належного обґрунтування того, що висновок про походження товару (КТЗ) №287/1023 від 18.10.2023 року, виданий ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет», наданий при митному оформленні, містить неправдиві відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються.

До того ж на листі №11/0124 від 11.01.2024 року, яким на бланку ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет» надано митному органу відповідь на запит про те чи видавався висновок про походження товару (КТЗ) №287/1023 від 18.10.2023 року міститься печатка ФОП ОСОБА_4 , а не ПП «Міжрегіональний консалтинговий центр «Паритет».

Крім того, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що декларування транспортного засобу «MERCEDES-BENZ E500», VIN НОМЕР_1 , 1993 року випуску, країна виробництва Німеччина (DE), виробник Daimler AG, здійснювалось на підставі договору про надання послуг митного брокера від 22 жовтня 2023 року № 22.10.2023-І1, укладеного між ФОП ОСОБА_2 , в особі керівника ОСОБА_2 та ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ» в особі директора ОСОБА_3 .

Документи, на підставі яких здійснювалось декларування вказаного вище транспортного засобу, були отримані ОСОБА_1 у вигляді електронних копій, а з одержувачем даного транспортного засобу, особисто ОСОБА_1 не контактував.

Також апеляційним судом встановлено, що відповідно п.3.1.5 договору про надання послуг митного брокера № 22.10.2023-І1 від 22 жовтня 2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 , що називається надалі «Виконавець», в особі директора ОСОБА_2 , з одного боку та ТОВ «МІНІ-АГРО-ТЕХ» в особі директора ОСОБА_3 , надалі «Замовник», з іншого боку, Виконавець зобов`язується подати необхідні для митного оформлення товарів, транспортних засобів документи до митного органу та організувати завершення їх митного оформлення за умови виконання Замовником своїх зобов`язань, у тому числі, надання Замовником усіх документів, необхідних для митного оформлення та випуску-товарів у вільний обіг. Крім того, згідно п.4.2.2 Виконавець не несе відповідальності за виявлені митними органами випадки вчинення Замовником контрабанди та інших злочинів, правопорушень у сфері митної справи. Виконавець також не несе відповідальності за порушення митних правил, у тому числі виявлені при провадженні перевірки його фінансово-господарської діяльності, що виникли внаслідок повідомлення Замовником недостовірних (і/або неповних) відомостей в пред`явлених документах чи недійсних документах. Якщо митним органом було виявлено, що подані документи Замовником Виконавцю, мають факти підробки, відповідальність за це лежить на Замовнику. Митне оформлення (подання митної декларації) проводить від імені Директора ОСОБА_1 , що діє на підставі свідоцтва митного брокера №001940/00/100 від 03.06.2011.

В той же час, як пояснив ОСОБА_1 , він отримав документи на електронну адресу напередодні подачі електронної декларації, а тому те, що отримав, те і подав до митниці.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що з огляду на відсутність підстав, прямо передбачених ч. 1 ст. 42 МК України, у декларанта ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення виник обов`язок лише щодо зазначення в митній декларації країни походження товару. При цьому такі відомості могли зазначатися ним як на підставі документів, які підтверджують країну походження товару, так і на підставі даних, наявних у VIN-коді транспортного засобу, накладних тощо.

Разом з тим, подання митному органу документів, що підтверджують країну походження товару, в тому числі і сертифікату, не вимагалось та не було обов`язковою умовою для отримання дозволу на пропуск транспортного засобу через митний кордон.

Більше того, з метою підтвердження країни походження товару декларантом ОСОБА_1 до митного органу було надано інвойс та скрін-шот перевірки VIN-коду автомобіля, в яких зазначено, що країною походження транспортного засобу є саме Німеччина.

Вказане свідчить про те, що висновок про походження товару (КТЗ) не використовувався ОСОБА_1 як підстава для переміщення товарів, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Разом із цим, слід зазначити, як встановлено під час апеляційного розгляду, що як вказують представники митниці, при митному оформленні товару декларантом були подані всі документи, передбачені як обов`язкові, які були оформлені у встановленому чинним законодавством порядку та містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації товару.

Не можливо залишити поза увагою і те, що подання до оформлення громадянами документів, які підтверджують країну походження товару, не вимагається, що узгоджується із положеннями ст. 44 МК України.

При цьому автомобіль був розмитнений, всі податки сплачені, претензій не було і держава не отримала будь-яких матеріальних збитків.

Отже, викладені обставини доводять відсутність у ОСОБА_1 умислу чи мотиву на приховування від митного контролю або надання митниці документів, які містять неправдиві дані щодо країни походження товару, оскільки ці дії не несуть жодного сенсу в частині зменшення митних платежів.

Матеріали справи також, не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 , усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Таких доказів не здобуто і при апеляційному розгляді справи.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість висновків митного органу щодо переміщення ОСОБА_1 транспортного засобу, шляхом надання до митного органу, як підставу для переміщення товарів підроблений документ.

Суб`єктивна сторона правопорушення, що визначене ч. 1 ст. 483 МК України передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку.

Досліджені в суді матеріали справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника Кропивницької митниці Держмитслужби не підлягає задоволенню.

За таких підстав, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду, яка є законною, вмотивованою, і такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Кропивницької митниці Крамарчука С.Я. залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2024 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)