Справа № 627/1315/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2025 рокус-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Каліберди В.А.,

при секретарі Коломієць Н.Д.,

особи, стосовно якої складено адміністративний матеріал ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Селезньова С.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Сектору поліцейської діяльності №1 Богодухівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182516 від 26.11.2024, складеного інспектором СПД №1 (смт Краснокутськ) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Фесенко Д.В., 26 листопада 2024 року об 11 год 25 хв, в с-щі Краснокутськ по вул. Перемоги, 11 Богодухівського району Харківської області гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen vento, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору аlcotest drager 6810, arbl 0867, результат - 0,87 ‰, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та суду пояснив, що 26 листопада 2024 року він перебував вдома та йому зателефонував працівник поліції ОСОБА_2 , який запропонував з`явитися до Краснокутського відділу поліції. Коли ОСОБА_1 прийшов до відділу, йому запропонували пройти тест на приладі Драгер. Йому піднесли прилад та, дихнувши в нього, показав 0,87 проміле. ОСОБА_1 , не погодившись з результатом на приладі, запропонував поїхати до медичного закладу, але йому в цьому було відмовлено, відповівши, що марно їхати до лікарні, бо результат не зміниться. Також зазначив, що прийшов до відділу поліції для складання протоколу ДТП, оскільки в той день зачепив бампер автомобіля сусіда, і з яким він розрахувався на місці та останній претензій до нього немає. Окрім того вказав, що спиртного в той день не вживав, прилад Драгер перед його тестуванням йому не показували, а надали уже із вставленим мундштуком, ознак сп`яніння не виявляли та направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не надавалося, він його не бачив та не підписував. З вказаних підстав просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

05 березня 2025 року до канцелярії суду за Вх.№1096 захисником ОСОБА_1 адвокатом Селезньовим СІ., що діє на підставі договору №1 про надання правової допомоги та ордеру від 25.01.2025, подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Селезньов С.І. підтримав подане клопотання та пояснив, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вбачається, що посадовими особами органу поліції при складенні протоколу не було дотримано вимог відомчих інструкцій та чинного законодавства України з огляду на наступне.

Так, поліцейським Фесенко Д.В. перед початком огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Крім того, поліцейським Фесенко Д.В. не були взагалі роз`яснені ОСОБА_1 вимоги ст. 266 КУпАП, а саме порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Поліцейський ОСОБА_3 , порушуючи вимоги ст. 266 КУпАП, безпосередньо сам огляд на стан сп`яніння ОСОБА_4 (тестування на драгер) проводив без фіксації його на відеокамеру, а також не були залучені поняті. На усне прохання ОСОБА_1 пройти додатково огляд в медичній установі, ОСОБА_3 йому безпідставно відмовив.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проводиться в найближчому медичному закладі в разі відмови проходження цього огляду на місці працівником поліції із застосуванням передбаченого Законом технічного засобу, або в разі його не згоди з результатами такого огляду. При цьому, цій особі не в усній формі, а вручається письмове направлення на медичний огляд. З огляду відеозапису не вбачається, що поліцейським була зроблена пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд в медичній установі. Окрім цього, не вбачається, коли і в який час було складене та вручене ОСОБА_1 направлення для проходження огляду в КНП «Краснокутська ЦРЛ», не зафіксована його відмова від проходження огляду в медичній установі.

Окрім того, поліцейський ОСОБА_3 також порушив вимоги пункту 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026, згідно якого включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео-зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. В порушення цього, на наданому до матеріалів адміністративної справи компакт-диску з відеозаписом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , відеозапис розпочинається з моменту, коли поліцейські розглядають драгер з результатом 0,87 проміле, при чому поліцейський ОСОБА_5 взагалі не попереджав ОСОБА_1 про те, що відносно нього під час проведення процедури його огляду на стан сп`яніння буде застосована чи ведеться відеозйомка. На відеозйомці відсутні докази того, що ОСОБА_1 проходив огляд з застосуванням саме цього драгера, що на табло драгера перед його використанням не було інших показників, що мундштук драгера не був вже вставлений в драгер перед його використанням, що ОСОБА_1 оглянув цілісність упаковки, в якому зберігався мундштук до драгера. Також з відеозйомки вбачається, що пояснення ОСОБА_1 , яке мається в матеріалах справи, написано власноручно поліцейським, а не ОСОБА_1 , який сам собі його надиктував. Пояснення не було зачитано ОСОБА_1 поліцейським, а він лише поставив свій підпис в ньому, не читаючи. Свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні ОСОБА_1 не визнає і категорично не згоден з діями поліцейських, які, скориставшись тим, що він перебував в подібній ситуації вперше, не маючи юридичної освіти і за відсутності правової допомоги фахівця в галузі права, вчинили відносно нього незаконні дії.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх за правилами, визначеними ст. 252 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 і доводів захисника, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно приписів, закріплених у ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами, визначеними ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

У відповідності із вимогами, передбаченими ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом Рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог чинного законодавства України, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до пункту п`ятого Рішення Конституційного Суду України №1-рп/19 від 26 лютого 2019 року презумпція невинуватості є важливою гарантією дотримання прав особи та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду. Конституційний Суд України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до практики ЄСПЛ принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23 липня 2002 року).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року, «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року, «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 17, 21 рішення "Надточій проти України").

Виходячи із системного аналізу ст.ст.7, 251, 252, 280 КУпАП та ст.ст.85, 86 КПК України в поєднанні із вказаною вище позицією Конституційного суду України, викладеною у рішенні № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, а також практикою ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Водночас допустимим визнається доказ, якщо він отриманий суб`єктом, уповноваженим на це законодавством із належного джерела та з додержанням належної процедури отримання, тобто з дотриманням процесуального порядку їх збирання та закріплення відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Згідно імперативних приписів, закріплених у ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно cт.cт. 254-256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею КУпАП, є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

У ч. 1 ст. 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно пункту 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Як зазначалося вище, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182516 від 26.11.2024, складеного інспектором СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Фесенко Д.В., ОСОБА_1 інкримінується те, що 26 листопада 2024 року об 11 год 25 хв, в с-щі Краснокутськ по вул. Перемоги, 11 Богодухівського району Харківської області гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen vento, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору аlcotest drager 6810, arbl 0867, результат - 0,87 ‰, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за саму відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, у випадку відмови від проходження огляду на місці чи не погодження з результатами такого огляду водій направляється до відповідного закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння.

Пунктом 6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Системний аналіз вищевказаних правових норм, якими, зокрема, врегульований порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, дає підстави вважати, що такий огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або ж лікарем відповідного закладу охорони здоров`я, до якого водій направляється для проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у випадку його відмови від проходження огляду на місці, або ж не погодження з результатами такого огляду.

Крім того огляд на стан сп`яніння може відбуватися виключно тих водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, огляд на стан сп`яніння може проводитися винятково у разі виявлення працівником поліції у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень, закріплених у п.3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці. Вказаний перелік ознак алкогольного сп`яніння є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Інкримінуючи ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, поліцейський СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Фесенко Д.В. в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 26.11.2024 о 14 год 55 хв вказав, що ОСОБА_1 26 листопада 2024 року об 11 год 25 хв в с-щі Краснокутськ по вул. Перемоги, 11 Богодухівського району Харківської області керував транспортним засобом Volkswagen vento, днз НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що йому зателефонував ОСОБА_2 та запропонував з`явитися до Краснокутського відділу поліції. Вважаючи, що його викликають до поліції за те, що цього дня він скоїв ДТП, а саме зачепив бампер автомобіля, припаркованого біля будинку. Тобто ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції при керуванні транспортним засобом, працівником поліції не виявлені та не зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні положень п.3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Також з рапорту ОСОБА_6 від 26.11.2024 встановлено, що 26.11.2024 близько 13 год в с-щі Краснокутськ по вул. Перемоги, 11 Богодухівського району Харківської області було виявлено автомобіль з механічним пошкодженням, а саме пошкоджено лако-фарбове покриття КІА чератто, д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований біля будинку. В подальшому було встановлено, що даний автомобіль пошкодив гр. ОСОБА_1 , 1994 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , який керував ТЗ Фольксваген венто д.н.з. НОМЕР_2 . Таким чином даний рапорт лише підтверджує пояснення ОСОБА_1 про те, що він не був зупинений працівником поліції при керуванні транспортним засобом, а на вимогу поліцейського Фесенко Д. по телефонному дзвінку сам прийшов до Краснокутського відділу поліції.

Окремо слід зазначити, що на підтвердження вини у вчиненні адміністративного правопорушення поліцією до матеріалу про адміністративне правопорушення додано дисковий носій інформації із збереженим на ньому відеозаписом, який складається із дев`яти відеофайлів.

Так, відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху..

Згідно п. 3 розділу 1 та п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 18 грудня 2018 року за №1026, кінозйомка та відеозапис - процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації. До технічних приладів і технічних засобів що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що застосовуються органами та підрозділами поліції відносяться зокрема: автомобільна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відео-, аудіо запису; відеореєстратор; портативний відеореєстратор; стаціонарна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вже зазначалося, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатами дослідження у судовому засіданні відеозапису, який складається із дев`яти відеофайлів, зафіксованих на поданому до суду дисковому носієві інформації, судом з`ясовано, що: 1) на відеозаписі не зафіксовано та не відображено факту керування ОСОБА_1 автомобілем і подальшої його зупинки на відповідну вимогу працівників поліції за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення; 2) відеозапис не є безперервним і складається з окремих його частин, а також має перерви; 3) походження відеозапису, тобто з використанням якого саме технічного приладу чи технічного засобу, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, або якого засобу фото - і кінозйомки, відеозапису, жодним чином не ідентифіковане.

Вказані вище обставини не дають суду підстав вважати зафіксований на дисковому носії відеозапис як допустимий доказ, а тому в жодному випадку цей доказ не може бути використаний судом для встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є доведеність наявності в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється доведеній невинуватості.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Суддя звертає увагу на те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню не лише наявність перебування у стані алкогольного сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі.

Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що 26.11.2024 о 13 год 20 хв працівники поліції розмовляють з ОСОБА_1 в приміщенні відділу поліції та тримають газоаналізатор з результатом проведення тесту, при цьому патрульний не повідомив ОСОБА_1 причини необхідності проходження огляду на стан сп`яніння, про наявність в останнього конкретних ознак алкогольного сп`яніння, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. Натомість з протоколу про адміністративне правопорушення місцем і часом скоєння адміністративного правопорушення зазначено 26.11.2025, 11:25:00 год, смт Краснокутськ, вул. Перемоги, 11.

Згідно відеозапису в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та під час складання відносно нього адміністративного матеріалу, поведінка та дії останнього є адекватними та такими, що відповідають обстановці: ОСОБА_1 реагував на вимогу поліцейського та надавав адекватні відповіді на запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання.

Окрім того, при проведенні огляду з відеозапису встановлено, що мундштук вже був відкритий, тестування проводилося не на відеокамеру, перший файл відеозапису розпочинається о 13 год 20 хв, коли поліцейський вже розглядає драгер з результатом 0,87 проміле. Сама процедура проходження ОСОБА_1 тесту на приладі Драгер на виявлення стану алкогольного сп`яніння на жодному відеофайлі диску не зафіксована, тобто взагалі відсутня.

В порушення вимог ст.266 КУпАП з відеозапису не вбачається, що поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що у разі незгоди з результатом тестування на алкотестері Драгер він має право пройти огляд в найближчій медичній установі. Навпаки, після продуття Драгеру ОСОБА_1 сам запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що поліцейський мовою оригіналу вказав : «Від цього нічого не зміниться» та відмовив йому.

Тому суд вважає, що поліцейським ОСОБА_3 порушено вимоги ч.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують вагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, згідно якої поліцейський повинен забезпечити проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, однак не зробив цього, позбавивши ОСОБА_1 права на огляд у медичному закладі. Тобто, згідно до встановленої процедури у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судом з відеозаписів встановлено, що права та обов`язки ОСОБА_1 не роз`яснювалися, факту зупинки автомобіля під керуванням останнього немає, ознаки алкогольного сп`яніння не озвучені, відсторонення від керування автомобілем не було, відеофіксація проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння здійснена епізодично, що зумовлює грубе порушення процедури як складення матеріалу, так і проведення самого огляду на стан сп`яніння.

Одночасно з відеозаписів слідує, що при складенні адміністративного матеріалу, поведінка ОСОБА_7 адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні, пояснення писав безпосередньо поліцейський, сам собі надиктовуючи.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Дослідженими у судовому засіданні відеозаписами події від 26.11.2024, так і будь-якими іншими доказами не підтверджено того, що саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 керував будь-яким транспортним засобом до моменту пред`явлення йому вимоги пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Також у розмові з працівниками поліції він не підтверджує цей факт.

Фактично єдиним доказом обвинувачення є відеозапис, який починається лише з процедури огляду на стан сп`яніння.

Інших доказів на підтвердження цього суду не надано.

Окрім того, у відповідності до вимог ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме, акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

За встановленими судовим розглядом обставинами особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у розумінні п. 1.10 ПДР не є водієм, відтак, не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і, як наслідок, у поліцейського були відсутні достатні підстави вимагати від ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Отже обвинувачення є недоведеним.

Згідно п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23 липня 2002 року).

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, у тому числі відеозаписи події від 26.11.2024, суд доходить висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджено.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 130, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_1 .

Повний текст постанови складено 19.03.2025.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В. А. Каліберда