Номер провадження 3/754/762/25
Справа №754/1904/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2025 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого співробітником безпеки ІІ категорії Служби безпеки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2025 року до Деснянського районного суду м. Києва з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30 січня 2025 року №3423, майстер-сержант ОСОБА_1 , обіймаючи з 27.05.2021 року по 19.01.2022 рік посаду охоронника ІІ категорії 2 сектору 2 відділення управління захисту сил та засобів Головного управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України, будучи співробітником-військовослужбовцем Служби безпеки України, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень згідно з пп. «е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону №1700-VІІ та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону №1700-VІІ, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст. 45 розділуVІІ та п.2-7 розділу ХІІІ Закону №1700-VІІ, несвоєчасно 19.03.2024 року без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2022 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт вчинення правопорушення та пояснив, що декларацію подав невчасно через особисту недбалість, бо забув, що її необхідно було подати саме до 31.01.2024 року, вважав, що таким строком є 31.03.2024 року.

Прокурор зробив висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, що пов`язане з корупцією, та можливість притягнення його до відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Конституцією України (ст.68) передбачено обов`язок неухильного додержання Конституції України та законів України, незнання яких не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до положень ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, щоособи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно, до змін, які були внесені до законодавства у зв`язку із введенням воєнного стану, декларації за 2021 та 2022 роки мали бути подані не пізніше 31.01.2024 року. ОСОБА_1 не заперечив той факт, що зазначені вимоги законодавства йому були відомі.

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно (19.03.2024) без поважних причин подав декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, за 2022 рік, яку зобов`язаний був подати до 23.59 год. 31.01.2024 року, що підтверджено даними з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування; повідомленням начальника головного управляння внутрішньої безпеки про виявлення факту порушення від 12.02.2024 №9/1162дск; повідомленням уповноваженої особи НАЗК від 05.03.2024 року №130-12/13690-24 про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; поясненнями ОСОБА_1 від 09.09.2024 року.

За таких обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є підтвердженим та доведеним.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що моментом виявлення вчинених правопорушень, тобто моментом, з якого уповноважений орган дізнався або повинен був дізнатися про правопорушення, - є 12.02.2024 року, що підтверджено повідомленнямначальника головного управляння внутрішньої безпеки СБУ про виявлення факту порушення від 12.02.2024 №9/1162дск, на адресу уповноваженого органу з питань запобігання корупції, яким повідомлення були зареєстровані 21.02.2024 року за №05/468дск.

В подальшому, 05.03.2024 за № 130-12/13690-24, управління внутрішнього контролю НАЗК надіслало ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зазначене повідомлення містить вимогу протягом 10 днів подати вищезазначену декларацію.

У наданих 09.09.2024 року старшому оперуповноваженому 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР НП України письмових поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт несвоєчасного подання декларації за 2022 рік та визнав вину.

Таким чином, наявні документи свідчать, що принаймні з 21.02.2024 року, орган, уповноважений складати протокол про зазначене правопорушення, був обізнаний з фактом правопорушення та виявив його, а станом на 09.09.2024 - мав у розпорядженні всі матеріали та докази для складення відповідного протоколу про вчинення правопорушення.

Натомість, протокол було складено лише 30.01.2025 року. До суду справа надійшла 03.02.2025 року.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. В разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до ст.247 п.7 КУпАП.

Незважаючи на доводи прокурора про те, що строки притягнення до відповідальності не закінчились, оскільки саме дата складання протоколу є тією датою, з якої починається відлік шестимісячного строку, такі доводи суд вважає неприйнятними, оскільки такою позицією порушується право особи на правову визначеність, призводить до того, що право такої особи не бути притягнутим до відповідальності зі спливом чітко визначеного законом строку, пов`язується із суб`єктивною поведінкою уповноваженого органу та його посадових осіб, яка може полягати у несвоєчасній реєстрації відповідних повідомлень, переданню таких повідомлень на розгляд іншим органам та невиправданих строках розгляду повідомлень такими органами. Так, у ситуації, яка є предметом даного судового розгляду, повідомлення щодо ОСОБА_1 до НАЗК надійшло 21.02.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення уповноваженим підрозділу НПУ складено 30.01.2025 року, до суду справа надійшла лише 03.02.2025 року.

Закриваючи провадження у справі, суд виходить із того, що момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).

Як встановлено судом, повідомлення уповноваженої особи про наявність порушень антикорупційного законодавства надійшло до НАЗК ще 21 лютого 2024 року і містить пряму вказівку на можливе вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, дані як про суть порушення, так і про особу, яка їх вчинила.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (перше речення абзацу першого підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Принцип юридичної визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).

За таких обставин, суд дійшов переконання, що 6-місячний строк з дня виявлення правопорушення розпочався 21.02.2024 року та закінчився 22.08.2024 року.

Враховуючи що на час розгляду адміністративної справи спливли строки, визначені ст.38 ч.4 КУпАП, вчинене правопорушення не є триваючим, провадження по справі підлягає закриттю.

При цьому, ст.247 КУпАП не передбачає обов`язку чи можливості суду вирішувати питання щодо винуватості особи у вчиненні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.38,172-6 ч.1, 247 п.7, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя О.Л. Банах