Справа №: 486/460/25 Провадження № 3-зв/486/4/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м.Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна Олександра Івановича про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

19.03.2025 року головуючим у справі суддею Савіним О.І. заявлено самовідвід, мотивований тим, що ОСОБА_1 працює його помічником.

19.03.2025 року головуючою у справі про самовідвід визначено суддю Волощук О.О., розгляд заяви призначено на 24.03.2025 року.

В судове засідання суддя Савін О.І. не з`явився, надав заяву про розгляд заяви без його участі. зазначив, що ОСОБА_1 є його помічником і безпосередньо йому підпорядкована, що унеможливлює розгляд справи об`єктивним та безсторонім судом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала доводи, викладені в заяві про самовідвід судді та просила її задовольнити.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у проваджені судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна О.І. перебуває справа про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яка є помічником судді Савіна О.І., про що суду достеменно відомо.

Оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить підстав та порядку вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, тому за аналогією закону слід керуватись нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначив, що наявність безсторонності має визначатися відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто виявляв він упередженість або безсторонність у справі; за об`єктивним визначається, крім інших аспектів, чи забезпечували суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Крім того, згідно Бангалорських принципів поведінки судді, суди повинні вселяти довіру у громадськість у демократичному суспільстві.

Оскільки, при розгляді справи відносно помічника судді, який підпорядкований судді Савіну О.О., може бити сприйнято сторонами у справі та незалежними спостерігачами, як упередженість та необ`єктивність, що може викликати недовіру до складу суду при вирішенні справи, враховуючи, що така недовіра може перешкоджати розгляду справи, тому відсутня можливість розгляду справи цим складом суду.

Як слідує з практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах "Фей проти Австрії" від 24.02.1993, "Білуха проти України" (заява N 33949/02) від 09.11.2006, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен бути відведений або брати самовідвід.

У відповідності до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдта (Hauschildt Case)», номер 11/1987/134/188, зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (серед інших прецедентів, рішення у справі «Де Каббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року).

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд, Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, що б поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З огляду на вказане, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд вважає за необхідне задовольнити самовідвід судді Савіна О.І.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, статтями 36, 39, 40, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна Олександра Івановича про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 задовольнити.

Відвести суддю Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіна Олександра Івановича від участі у розгляді справи №486/460/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя О.О. Волощук