КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/707/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року в складі судді Ларіонової Н. М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

13.12.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року, провадження у справі закрити.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на те, що 26 листопада 2024 року суддя повідомила про те, що їй необхідний час на прийняття рішення і щоб сторони очікували постанову на свої електронні поштові адреси. Тобто, 26 листопада 2024 року результат розгляду справи нікому не був відомий. Оскаржувану постанову він отримав 03 грудня 2024 року, що підтверджується роздруківкою з поштового сервісу, та 13.12.2024 подав апеляційну скаргу.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстави.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи ту обставину, що про змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 03 грудня 2024 року та в межах десятиденного строку подав апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення права особи на апеляційний розгляд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 27 серпня 2024 року о 15 год. 24 хв., він, керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. І. Виговського та вул. О. Олеся в м. Києві, при зміні напрямку руху (при повороті направо), перед здійсненням маневру направо він переконався, що автомобілів немає, у крайній правій смузі жодного автомобіля не було, тобто маневр був безпечний, і він почав здійснювати маневр праворуч (поворот праворуч), після чого почув звук гальм і відбулося зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять диск із відеозаписом з системи «Безпечне місто», де зафіксовано механізм зіткнення транспортних засобів, на якому видно, що водій ОСОБА_2 рухався з великим перевищенням швидкості у крайній лівій смузі і здійснив різкий і на великій швидкості маневр з крайньої лівої смуги одразу у крайню праву смугу по діагоналі, тобто він не перелаштувався у середню смугу, а буквально по діагоналі перетнувши середню смугу, одразу на великій швидкості перелаштувався у крайню праву смугу вже майже на ту частину дороги, де починається поворот направо. Саме через це він його і не побачив.

Письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він рухався у середній смузі для руху та мав намір повертати праворуч на вул. О. Олеся, у зв`язку з чим перестроївся у крайню праву смугу на переривчастій розмітці не відповідає дійсності, адже насправді ОСОБА_2 рухався із величезною швидкістю у крайній лівій смузі.

Вважає, що він не порушував п. 10.1 ПДР України, оскільки перед початком перестроювання та зміною напрямку руху переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вважає, що ОСОБА_2 порушив пункт 1.4. ПДР України, адже він мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Клименко М. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Конюшко Д. Б. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та переглянувши відеозапис, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №970604, 27 серпня 2024 року о 15 годині 24 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. І. Виговського та О. Олеся, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

До протоколу долучено схему місця ДТП, з якою були ознайомлені водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зауважень до схеми місця ДТП надано не було.

На зворотному боці схеми зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 , він 27 серпня 2024 року о 15 год. 24 хв., керуючи автомобілем «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. І. Виговського, 40/12, рухався в середній смузі зі швидкістю 40 км/год, на переривчастій лінії увімкнув правий покажчик повороту та розпочав перелаштовуватися праворуч. В правому боковому дзеркалі перешкод не побачив, почав повертати. В цей момент він почув писк гальм та удар. Винним себе не вважає, так як після перегляду відео автомобіль «Volkswagen» на швидкості здійснив небезпечний маневр і він не побачив його у дзеркалі.

Відповідно до пояснень водія ОСОБА_2 , він 27 серпня 2024 року о 15 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. І. Виговського, їхав у середній смузі та збирався повертати на вул. О. Олеся, для чого перестроївся у крайню праву смугу на переривчастій розмітці. Перед ним у середній смузі зліва їхав сірий «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , який почав повертати також до вулю О. Олеся з середньої смуги не увімкнувши сигнал повороту завчасно та вже після дозволеної розмітки. Через те, що маневр автомобіля «Ford Fusion» був неочікуваним та з порушенням ПРД, йому довелося різко загальмувати, щоб уникнути зіткнення з цим автомобілем , який різко повернув перед ним з порушенням ПДР. Але уникнути зіткнення не вдалося, через що він суттєво пошкодив свій автомобіль.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що саме цим водієм було порушено 10.1 ПДР, внаслідок чого його дії знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП.

Вказаного висновку суд першої інстанції дійшов з огляду на дані відеозапису, який був безпосередньо переглянутий в судовому засіданні, з якого встановлено, що водій транспортного засобу «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 .

При цьому з відеозапису чітку вбачається, що водій ОСОБА_1 , перед зміною напрямку руху завчасно не увімкнув сигнал повороту та розпочав поворот в місці, де дорожня розмітка не дозволяла здійснювати цей маневр.

За таких підстав саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, які не відповідали технічним вимогам п. 10.1 ПДР.

З цих підстав суд відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують відсутність в його діях порушень ПДР України.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що інший водій на великій швидкості перелаштувався у крайню праву смугу для повороту, не спростовує висновків суду першої інстанції в тій частині, що саме ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху.

При цьому суд враховує, що маневр перестроювання ОСОБА_1 здійснив після закінчення переривчастої розмітки.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк