Справа № 513/999/24
Провадження № 3/513/14/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Миргород В.С.

при секретарі Аркуші І.О.

у присутності особи, стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, ідентифікаційного номеру не надано, має посвідчення водія НОМЕР_1 (згідно даних матеріалів справи), якому роз"яснені вимоги ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, -

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101973, складеним інспектором СРПП ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Небогою О.М. 13 липня 2024 року, ОСОБА_1 13 липня 2024 року о 10 годині 27 хвилин по автодорозі М-15 «Одеса-Рені» 117км керував автомобілем марки «ЗАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі,

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду пояснив, що їхав з міста Одеса до міста свого проживання у Болградський район Одеської області. В стані алкогольного сп`яніння не перебував. Виїзжаючи з м.Одеса на трасі Одеса-Рені є декілька пропускних пунктів, у тому числі в с.Маяки та с.Паланка, де його обов`язково зупинять працівники поліції або Національної гвардії, тому п.2.9 «а» ПДР не порушував. Коли був зупинений працівниками поліції за порушення п.2.2 ПДР йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Коли продув прилад «Drager Alcotest 6810» було виявлено наявність алкоголю у кількості 0.40‰ (проміле). З даним результатом не погодився та попросив пройти огляд у медичному закладі. В медичному закладі пройшов огляд на стан сп`яніння з допомогою приладу «Drager Alcotest 6510», який показав наявність алкоголю у кількості 0.21‰ (проміле). Свою провину не визнає, вважає, що наявна похибка у показниках приладу «Drager Alcotest 6510», а показники приладу «Drager Alcotest 6810» є взагалі невірними, оскільки за нетривалий час не могли бути показники з такою різницею, просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України N 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 р.). Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до розділу 1 п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N1452/735 зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 р. за N1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 в редакції від 28.10.2015 року - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом зазначених вище правових норм, проведення медичного огляду допускається у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди водія з результатами такого огляду. Як вбачається із матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №101973, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається тесту на алкоголь проведеного на місці зупинки транспортного засобу, датований 13 липня 2024 року, проведеного за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER" ALCOTEST 6810», тест № 870, час: 10:39, результат алкоголю у крові ОСОБА_1 становить 0,40‰ (проміле).

Згідно з висновком лікаря КП «Саратська центральна лікарня» Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_2 № 7 від 13 липня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; огляд проведено: 11:05;

З акту обстеження, на підставі якого 13 липня 2024 року складено висновок лікарем КП «Саратська центральна лікарня» Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_2 та тесту на алкоголь, датованого 13 липня 2024 року, проведеного за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6510», акт № 7, час: 11-05, результат алкоголю у крові ОСОБА_1 становить 0,21 ‰ (проміле).

На відеозаписі з місця події зафіксовано процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 за допомогою спеціального приладу «Drager Alcotest 6810» та встановлений результат 0,40 ‰ (проміле). Останній добровільно погодився на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та пройшов такий огляд. Не погодившись з показами спеціального приладу «Drager Alcotest 6810», прослідував до медичного закладу, де пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Drager Alcotest 6510». Відповідно до результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alcotest 6510» в організмі останнього було виявлено алкоголь 0,21 ‰ (проміле). Відеозапис не викликає у суду сумнівів у його достовірності.

Як вбачається з Інструкції до приладу «Drager Alcotest 6810» серійний заводський №ARBH-0584 (яким проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ), технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено допустиму похибку в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 ‰ проміле - у діапазоні від 0 до 0,2 ‰ проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 ‰ проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 ‰ проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 ‰ проміле: відносна похибка: +/- 10 % - у діапазоні понад 0,4 ‰ проміле.

З наведеного вбачається, що технічними характеристиками газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» серійний заводський №ARBH-0584 передбачено похибку при результатах від 0 до 0,4 ‰ (проміле) + 0,04 ‰ (проміле).

Відповідно до чеку про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була +39 градусів Цельсія, а тому прилад міг зробити похибку +0,04 ‰ (проміле).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 835-ФХ, чинного до 03.06.2025 року вбачається, що прилад «Drager Alcotest 6510» (яким проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у медичному закладі), має похибки вимірювання концентрації алкоголю в видихаємому повітрі в діапазоні до 0 до 2.5 мл/л, абсолютна похибка дорівнює ±0.05 мл/л ( від 0 до 0.5 мл/л). Відносна похибка дорівнює ±10% ( від 0.5 до 2.5 мл/л.)

Відповідно до п.7 розділу 11 Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, враховуючи погрішності приладу «Drager Alcotest 6510», вбачається, що з урахування вище зазначеної погрішності позитивна проба у ОСОБА_1 повинна складати менше ніж 0,2 % вказаних у Інструкції.

Отже, показник приладу «Drager Alcotest 6510», щодо ОСОБА_1 - 0,21 ‰ (проміле), не перевищує межі допустимої похибки, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в межах похибки, заявленої виробником алкотестера, що свідчить про недоведеність його перебування в стані алкогольного сп`яніння. та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином відповідно до п.22 розділу 111 Наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції вважаються недійними.

За змістом ст.ст. 251, 256 КУпАП вбачається, що обов`язок належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Згідно зі ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. ч. 1,2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно приписів Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, (ст. 61) Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви відносно доведеності вини особи тлумачаться на його користь (стаття 62).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину працівниками поліції не доведено належним чином, а представлені суду докази не є такими, що беззаперечно підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови буде складений не пізніше трьох днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Повний текст постанови складений 25.03.2025 року.

Суддя В. С. Миргород