П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2025 Справа №607/4715/25 Провадження №3/607/2276/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.02.2025 о 21 год. 05 хв. на вул. Торговиця, 15А в м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , під час паркування автомобіля не вжив заходів щодо недопущення його самовільного руху, не поставив на стоянкове гальмо, унаслідок чого автомобіль здійснив самовільний рух та скоїв наїзд на автомобіль «Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_3 , що стояв. У результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 12.1, 15.12 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення визнав.

Відповідно до п.2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. (п.12.1 ПДР України)

Відповідно до п.15.12 ПДР України водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна статтею 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №258127 від 27.02.2025; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27.02.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.02.2025; відеозаписом.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, тому, у відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 124, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяП. Я. Стельмащук