П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/136/25

Провадження № 3/348/113/25

20 березня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Валігурський Г.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця

в с т а н о в и в:

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшла адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212541 від 04.01.2025, ОСОБА_1 04.01.2025 о 08:52 у м. Надвірна по вул. Шевченка керував транспортним засобом не маючи права керувати таким ТЗ, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії і повторно протягом року, чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху України.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП з обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

ОСОБА_1 тричі викликався до суду шляхом надсилання судових повісток на його адресу. Проте надіслані на його адресу повістки (номери відправлення 471, 265) повернулись до суду не врученими із довідкою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик ОСОБА_2 також здійснювався через офіційний веб-сайт суду.

Враховуючи, що ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, і неодноразово викликався в судові засідання на 04.02.2025, 28.02.2025, 20.03.2025 за вказаною ним адресою в протоколі про адміністративне правопорушення, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, а тому з урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому суд врахував, що від ОСОБА_2 не надходило заяв про зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин. Місце реєстрації ОСОБА_2 співпадає з місцем проживання, вказаним у протоколах про адміністративні правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, де вказано, що справи розглядатиметься в Надвірнянському районному суді Івано-Франківської області надісланий на його адресу 06.01.2025.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення за відсутності ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази у справі, як кожен окремо так і у сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи у сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в діях ОСОБА_2 .

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 2.1.а Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії..

У п. 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Надані суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, містять такі докази:

протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 212541 від 04.01.2025 (а.с.1);

квитанція Укрпошти про відправлення рекомендованого листа ОСОБА_2 від 06.01.2025 з супровідним листом про направлення на адресу ОСОБА_2 копій протоколів про адміністративне правопорушення, в тому числі ЕПР1 № 212541 від 04.01.2025 (а.с. 2, 3);

копія схеми місця ДТП, яка сталась 04.01.2025 о 08:52 у м. Надвірна по вул. Мазепи, 3;

копія письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.01.2025, наданих працівнику поліції, згідно яких він керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , 04.01.2025 о 08:52 у м. Надвірна по вул. Мазепи допустив наїзд на припаркований т.з. марки Рено Трафік чорного кольору, н.з. НОМЕР_2 , та поїхав з місця події. Вину у вчинені ДТП та залишенні місця події визнає. Посвідчення водія не отримував, проходити тест на Драгер відмовився.

письмові пояснення ОСОБА_3 також надані працівнику поліції 04.01.2025, який повідомив ті ж обставини ДТП що і ОСОБА_1 . Також пояснив, що останній мав ознаки алкогольного сп`яніння, проходити огляд на місці ОСОБА_1 відмовився.

витяг з інформацією про притягнення 01.01.2025 ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП;

копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212551 від 04.01.2025 складеного відносно ОСОБА_2 про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212576 від 04.01.2025 складеного відносно ОСОБА_2 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212559 від 04.01.2025 складеного відносно ОСОБА_2 про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП;

копію постанови серії ЕНА №3787022 від 04.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212541 від 04.01.2024, водій ОСОБА_1 04.01.2025 о 08:52 у м. Надвірна по вул. Шевченка повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

Згідно протоколу своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.1.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Даний протокол підписаний працівником поліції, водій ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний самостійними беззаперечним доказом у справі, оскільки обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд звертає увагу на те, що за ч. 2 ст. 126 КУпАП, об`єктивна сторона вказаного складу адміністративного правопорушення полягає у тому, що особа, яка не має права керувати транспортним засобом, керувала ним повторно протягом року. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП може бути постанова відповідного органу про притягнення особи до відповідальності за ч.ч. 3-4 ст. 126 КУпАП, яка вступила в законну силу, про що повинно бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом третім Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (надалі Інструкція) розкрито поняття повторності правопорушення, тобто повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Таким чином, повторність вчинення протягом року аналогічного правопорушення має бути підтверджена відповідною довідкою поліцейського або ж безпосередньо постановою про накладення адміністративного стягнення, яка має бути завіреною належним чином та містити інформацію про набрання нею законної сили.

Матеріали справи не містять копії постанови від 01.01.2025 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП або ж довідки поліцейського про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з інформацією про набрання відповідною постановою законної сили.

Доданий до протоколу витяг з інформацією про притягнення 01.01.2025 ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП не можна вважати довідкою поліцейського, визначеної п.п. 4, 5 розділу VII Інструкції. Крім того, вказаний витяг не містить інформації про набрання постановою від 01.01.2025 законної сили.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, зокрема встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №216/5226/16-а від 18.07.2019 року.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому у своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував не необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Аналогічні за суттю порушення прав людини при розгляді адміністративних справ були встановлені зокрема у п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України (N2)» (Заява N38789/04), Страсбург, 08 квітня 2010 року, п.п.60-63, 67 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (Заява N 16347/02), Страсбург 09 червня 2011 року, та інших.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У постанові ВСКАС від 08.07.2020 (справа 3463/1352/16-а) суд відмітив про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосування у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 266, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в Івано-Франківський апеляційний суд через Надвірнянський районний суд.

Суддя Валігурський Г.Ю.