Провадження № 33/824/1705/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Буруна Андрія Михайловича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2024 року серії ААД №828594, вбачається, що 08 вересня 2024 року о 19 год. 23 хв. на перехресті вул. Набережно-Рибальської та вул. Зарубинецької у місті Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду та здійснював правий поворот. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, пасажир автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 отримала незначні тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки правопорушення вчинено 08 вересня 2024 року, строк накладення адміністративного стягнення закінчився, а тому розпочате провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Бурун А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Бурун А.М. вказує, що 08 вересня 2024 року ОСОБА_1 на автомобілі рухався в крайній правій смузі руху, приблизно по середині смуги руху зі швидкістю близько 65 км/год, тобто з допустимою швидкістю, чітко контролював рух автомобіля та весь час слідкував за дорожньою обстановкою. Автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 фіолетового кольору рухався біля лінії дорожньої розмітки, яка розділює смугу руху ОСОБА_1 та середню смугу руху. Наближаючись до перехрестя з вул. Зарубинецькою, яка знаходиться праворуч в напрямку руху ОСОБА_1 , автомобіль «BMW X5» почав різко повертати праворуч в напрямку вул. Зарубинецька, навіть не увімкнувши правий показник повороту. Швидкість руху автомобіля «BMW X5» в момент виїзду на смугу руху ОСОБА_1 була близько 30 км/год. Останній відразу застосував екстрене гальмування, але оскільки відстань між автомобілями була мінімальною, уникнути зіткнення не було можливості. Крім того, згідно висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-24/65447-ІТ від 18 грудня 2024 року, проведеної Київським НДЕКЦ МВС України, за даних дорожніх умов, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Audi Q5» ОСОБА_1 не відповідностей у виконанні вимог п. 12.3 ПДР України, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. Натомість, у діях водія автомобіля «BMW X5» ОСОБА_3 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.1. та п. 10.3. ПДР України, що з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Проте, місцевим судом не було надано оцінки ні поясненням учасників ДТП, ні вищевказаному висновку.

В апеляційній скарзі адвокат Бурун А.М. також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що місцевий суд розглянув матеріали про адміністративне правопорушення та проголосив судове рішення 16 січня 2025 року, але фактично постанову було виготовлено 07 лютого 2025 року та надано стороні захисту 10 лютого 2025 року. За вказаних обставин, у визначений процесуальним законом десятиденний строк не було можливості навести обґрунтовані доводи щодо незаконності оспорюваної постанови.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Бурун А.М. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. У матеріалах справи міститься довідка про доставку ОСОБА_1 повідомлення у додаток «Viber». Однак, така довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно Розділу І Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА від 23 січня 2023 року № 28, судовий виклик надсилається учаснику судового процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості. Форма заяви надається учаснику судового процесу в суді або самостійно завантажується ним з офіційної сторінки суду, розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України. Така заява підписується власноруч або кваліфікованим електронним підписом учасника судового процесу та подається до суду.

Оскільки відповідної заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді у мобільному додатку ОСОБА_1 не подавав, повідомлення місцевого суду про судове засідання не може вважатися належним.

У матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.Як вказує захисник ОСОБА_1 адвокат Бурун А.М., копію постанови він отримав 10 лютого 2025 року, а апеляційна скарга направлена засобами поштового зв`язку 13 лютого 2025 року. За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 , адвоката Буруна А.М., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 1.9 Правил дорожнього руху передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила Правил дорожнього руху, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Умовою відповідальності за вказаними нормами є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою Правил дорожнього руху, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху і виявленими пошкодженнями.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п. 12.1, 13.1 Правил - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2024 року о 19 год 23 хв на перехресті вул. Набережно-Рибальської та вул. Зарубинецької у місті Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду та здійснював правий поворот. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, пасажир автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримала незначні тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Посилаючись в своїй апеляційній скарзі, на висновок автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-24/65447-ІТ від 18 грудня 2024 року, проведеної Київським НДЕКЦ МВС України, за змістом якого - за даних дорожніх умов, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Audi Q5» ОСОБА_1 невідповідностей у виконанні вимог п. 12.3 ПДР України, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається, адвокат Бурун А.М. не звернув уваги, що достовірність та об`єктивність будь-якого висновку експерта перебуває в залежності від достовірності та об`єктивності вихідних даних, які прийняті експертом як такі, що вочевидь є достовірними.

В якості вихідних даних для проведення зазначеної експертизи, експерт взяв до уваги пояснення самого ОСОБА_1 та його пасажира, що перебували в дружніх стосунках, у відповідності до яких автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись в середній смузі руху, почав різкий маневр перестроювання в праву смугу руху для повороту праворуч, не ввімкнувши сигнал повороту. При цьому в момент, коли автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 зайняв праву полосу руху відстань між автомобілями склала 15 м., що не дало водію автомобіля «Audi Q5» уникнути зіткнення.

При цьому експерт не взяв до уваги пояснення водія автомобіля «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 та її пасажира ОСОБА_4 , які також були знайомі між собою, але вказували, що автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по другій (середній) смузі руху, завчасно включив правий поворот, перестроївся в праву крайню смугу руху, проїхав по ній деякий час і після початку повороту направо в них в`їхав автомобіль «Audi Q5».

Надаючи оцінку, наданому суду висновку експерта №СЕ-19/111-24/65447-ІТ від 18 грудня 2024 року та поясненням водіїв та їх пасажирів, апеляційний суд виходить з того, що як водій автомобіля «Audi Q5» ОСОБА_1 з його пасажиром так і водій «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 з її пасажиром, надали суду протилежні за змістом покази.

Враховуючи зацікавленість водіїв у вирішенні справи на їх користь та певні дружні відносини кожного з них з пасажирами, що перебували в салоні, апеляційний суд приходить до висновку, що є достатні підстави вважати наявність обґрунтованих сумнівів в об`єктивності їх пояснень.

З огляду на викладене такі пояснення не могли бути покладені в основу експертного висновку, що має наслідком не об`єктивність останнього та неможливість його прийняття в якості доказу у справі.

З зазначених причин пояснення водіїв та їх пасажирів з зазначених питань не приймаються апеляційним судом до уваги.

Разом з тим, з наявного у справі відео, об`єктивно вбачається, що автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 під керування ОСОБА_3 , рухаючись по правій смузі руху, здійснював поворот праворуч. Під час здійснення повороту в задню ліву частину автомобіля здійснив наїзд автомобіль «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, щодо доведення порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, оскільки він, рухаючись позаду автомобіля «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_3 не вибрав безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з даним автомобілем, який здійснював правий поворот.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано належно оформлені матеріали, передбачені розділом IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підписаний особою, яка його склала із зазначенням усіх необхідних даних, та особою відносно якої було складено протокол.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив вимоги саме п.п. 12.1, 13.1, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, що повністю доведено в суді. Відтак постанова місцевого суду, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не спростовують висновків місцевого суду з підстав викладених вище у вказаній постанові, оскільки, фактично зводяться до незгоди захисника із прийнятою місцевим судом постановою.

Переглядаючи справу апеляційний суд відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпції, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і не викликають у суду сумнівів. Усі вказані докази одержані законним шляхом.

Отже, при розгляді даної справи місцевим судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відповідають обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

З зазначених підстав постанова місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Буруна Андрія Михайловича залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв