Справа № 496/683/25
Провадження № 3/496/753/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ларіної Д.С. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226599 за ч. 5 ст. 126 КУпАП і ставиться йому в вину те, що він 21.01.2025 року о 13 год 36 хв., за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М-05 Київ-Одеса, 450 км, був зупинений за порушення ПДР, а саме: порушення пункту 12.9б ПДР, керував транспортним засобом зі швидкістю 96 км/год де діє дорожній знак 3.29 «Обмеження швидкості 70 км/год». Під час розгляду справи було встановлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz S500L» державний номерний знак НОМЕР_1 без права керування таким транспортним засобом, а саме: був позбавлений права керування Новоархангельським районним судом Кіровоградської області від 14.04.2024 року строком на 1 рік, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не мала права керувати таким транспортним засобом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте від його захисника адвоката Ларіної Д.С. надійшло клопотання, про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовує тим, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 , не вказує на повторність вчинення ним порушень, передбачених ч. 2 ч. 4 ст. 126 КУпАП протягом року, відповідно в протоколі відсутня кваліфікуюча ознака повторності. Працівник поліції в протоколі посилається на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2024 року, про те його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 03.04.2024 року, що не дає підстави для кваліфікації правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Також захисник зазначила, що протокол не підписаний ОСОБА_1 та не містить відміток про відмову останнього від його підпису та йому не роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім цього, зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_1 наявна постанова про накладення адміністративного стягнення від 11.03.2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, хоча на момент складення вказаної постанови ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортними засобами, а таке позбавлення відбулося лише після винесення постанови Новоархангельським районним судом Кіровоградської області від 03 квітня 2024 року.

В судовому засіданні захисник на клопотанні про закриття провадження наполягала з підстав викладених в клопотанні. Також зауважив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме:

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно диспозиції частини 5 вказаної статті обставинами, які підлягають перевірці при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, є факт встановлення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП повторно протягом року.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226599 від 21.01.2025 року; постанову серії ББА № 116244 від 11.03.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн; довідку старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області Бойка М., згідно якої ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідно до постанови ББА № 116244 від 11.03.2024 року; відеозапис з ПВР № 474530.

Разом з тим, до матеріалів справи працівником поліції не долучено доказу вчинення ОСОБА_1 протягом року правопорушень, передбачених частинами другою четвертою ст. 126 КУпАП, на які наявні посилання в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226599 від 21.01.2025 року, а саме постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2024 року, на яку посилається працівник поліції, як на встановлений факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Відповідно до п. 11 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226599 від 21.01.2025 року «до протоколу додаються: ПВР 474530».

Відповідно до постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03.04.2024 року (інших постанов суду першої інстанції за зазначений період не встановлено) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Аналізуючи зазначену постанову суду слід зазначити, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, що не може утворювати повторність вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Відповідно працівником поліції не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи з висновку постанови суду першої інстанції від 03.04.2024 року.

Співробітником поліції долучений відеозапис з ПВР 474530, який починається з того, що ОСОБА_1 перебуває біля службового автомобіля поліції та у відношенні нього складаються матеріали адміністративного правопорушення. На відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Отже працівником поліції не надано суду доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes Benz S500L» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 Кримінального кодексу України від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Суд, будучи органом, що здійснює правосуддя, не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Недоведеність того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою четвертою ст. 126 КУпАП, має наслідком відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 126 ч. 5, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра