Справа № 127/4704/25
Провадження № 3/127/985/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2025 о 16.30 год ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Фора» по просп. Коцюбинського, 2-а в м. Вінниці таємно викрав вино червоне марки «Коблево» вартістю 75,92 грн.

ОСОБА_1 у судові засідання не з`являється, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд застосував до неї привід. Однак будь-які відомості щодо вжиття реагування на зазначене судове рішення про застосування до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приводу, суду надані не були. У зв`язку з ненаданням суду відомостей про вжиття заходів щодо виконання судового рішення відповідні судом перед Державним бюро розслідувань ініційоване питання щодо доцільності внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за цим фактом. Однак вжиті судом заходи відповідного результату щодо забезпечення явки в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, результату не дали і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судове засідання доставлена не була.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для здійснення судового розгляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КпАП) при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Як суд зазначив вище, відомості про реагування на судові рішення про застосування до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приводу суду надані не були.

Крім того, суд враховує, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого був неодноразово продовжений. У зв`язку з введенням воєнного стану Україна повідомила про відступ від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту частини першої статті 51 КпАП випливає, що склад даного правопорушення має місце у разі вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2025 році для кримінально-правової кваліфікації становить 1514 грн.

Як суд зазначив вище, у протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на те, що 09.01.2025 о 16.30 год ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Фора» по просп. Коцюбинського, 2-а в м. Вінниці таємно викрав вино червоне марки «Коблево» вартістю 75,92 грн.

На підтвердження зазначеної обставини суду надані протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (далі Протокол), письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (далі Пояснення), довідка про вартість викраденого майна (далі Довідка).

З Пояснень ОСОБА_1 випливає, що останній підтвердив факт вчинення крадіжки за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому суд враховує, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_1 , згідно з довідкою становить 94,90 грн. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що вартість викраденого майна складає 75,92 грн.

Оцінюючи наведені розбіжності щодо вартості викраденого майна, суд вважає за доцільне зауважити таке.

При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами судового розгляду доведеним є саме та сума викраденого майна, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 75,92 грн. Саме тому дійшов до переконання, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 КпАП, за ознаками дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, кваліфікуючою ознакою якого є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за доцільне з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень у майбутньому застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 51, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: