"18" березня 2025 р. Справа № 363/890/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Рудюк О.Д., за участю прокурора Потюменко Ю.Ю., адвоката Гаращука С.В. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої у Дніпровсько-Тетерівському державному лісомисливському господарстві на посаді уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції, заміжньої, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу №3451 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією складеного 13.02.2025 року про те, що ОСОБА_1 , будучи уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп.«а» п.2 ч.1 ст.3, ч.1 ст.64 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст.172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.1 ч.1 ст.45 розділу VII та пп.2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 19.11.2024 року, без поважних причин, подавши щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді не визнала свою провини у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснила, що 14.11.2024 року на підприємство прийшов лист №14-07/6550-24 щодо реалізації антикорупційних заходів де повідомлялось, що її посада, уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції, підпадає під посади, які подають щорічні та інші типи декларацій. На виконання даного листа 19.11.2024 року вона подала свою щорічну декларацію за 2023 рік про, що повідомила Держлісагенство.

Адвокат Гаращук С.В. в суді підтримав позицію ОСОБА_1 та пояснив, що відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказана стаття визначає, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Однак, частина 1 та 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не містить посади на якій перебуває ОСОБА_1 . Разом з тим у відповідності до статті 62 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що антикорупційною програмою юридичної особи є комплекс правил, стандартів і процедур щодо виявлення, протидії та запобігання корупції у діяльності юридичної особи. В обов`язковому порядку антикорупційна програма затверджується керівниками: 1) державних, комунальних підприємств, господарських товариств (у яких державна або комунальна частка перевищує 50 відсотків), де середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік перевищує п`ятдесят осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за цей період перевищує сімдесят мільйонів гривень; 2) юридичних осіб, які є учасниками процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг), робіт дорівнює або перевищує 20 мільйонів гривень. Антикорупційна програма затверджується після її обговорення з працівниками юридичної особи. Текст антикорупційної програми повинен перебувати у постійному відкритому доступі для працівників юридичної особи. Положення щодо обов`язковості дотримання антикорупційної програми включаються до трудових договорів, правил внутрішнього розпорядку юридичної особи, а також можуть включатися до договорів, які укладаються юридичною особою. В юридичних особах, зазначених у частині другій цієї статті, для реалізації антикорупційної програми призначається особа, відповідальна за реалізацію антикорупційної програми (далі - Уповноважений), правовий статус якої визначається цим Законом. Як вбачається із фінансового звіту за оспорюваний період, підприємство не відповідає критеріям обов`язковості затвердження антикорупційної програми, а отже вважати ОСОБА_1 суб`єктом порушення не є можливим. Крім того вважає, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, встановлений ч.2 ст.38 КУпАП закінчився, тому наявні підстави для закриття провадження.

Прокурор в суді пояснила, що ОСОБА_1 підпадає під статус осіб, що подають декларації, та просила призначити покарання в межах санкції статті, строк щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначений ч.4 ст.38 КУпАП не сплинув.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Гаращука С.В. та прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

З`ясовуючи ці обставини, суд виходить з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, а відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що приймає участь у розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих.№223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність, виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини та наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Як вбачається, з копії наказу №80-к/тр від 28.04.2023 року Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства, прийнято ОСОБА_1 на посаду уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції (код Клисифікатора професій 2414.2), з 01.05.2023 року.

14.11.2024 року від Державного агентства лісових ресурсів України надійшов лист №14- 07/6550-24 щодо реалізації антикорупційних заходів.

Згідно роздруківки із сайту НАЗК, 19.11.2024 року ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2023 рік.

З вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Про відсутність у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування свідчить і та обставина, що відповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», вказана стаття не містить посади на якій перебуває ОСОБА_1 , крім того відповідно до статті 62 Закону України «Про запобігання корупції», Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, в якому працює ОСОБА_1 , не відповідає критеріям обов`язковості затвердження антикорупційної програми.

Крім того, під час розгляду справи в суді, знайшли обґрунтованого підтвердження пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Гаращука С.В. з приводу того, що Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство не відповідає критеріям обов`язковості затвердження антикорупційної програми, а отже ОСОБА_1 не є суб`єктом порушення.

Разом з тим, під час розгляду справи прокурором не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

При розгляді справ даної категорії, слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою ЄСПЛ.

Враховуючи викладені обставини, суд приймає до уваги те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Викладені обставини вказують на недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 та адвоката Гаращука С.В. та виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.176-2 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 172-6, 247, 251, 268, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний Київської області суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя О.Д.Рудюк