Справа № 761/3286/25
Провадження № 3/761/1338/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Слободянюк Павло Леонідович, за участі потерпілої ОСОБА_1 , особи, відносно якої складено протокол - ОСОБА_2 , його захисника - Чмеля І. М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, 122-4 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

10 січня 2025 року, о 8 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FORD FOCUS» (державний номер НОМЕР_1 ) в районі вул. Парково-Сирецької, 5-А, в м. Києві, всупереч 10.9, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності руху та здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL» (державний номер НОМЕР_2 ), що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, при цьому, всупереч п. 2.10а ПДР України, залишив місце ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, не визнав, вказавши, що зранку 10 січня 2025 року, як зазвичай, заїхав на автомобілі «FORD FOCUS», з державним номером НОМЕР_1 , у двір будинку №5-А по вул. Парково-Сирецької, в м. Києві, щоб припаркувати автомобіль і відвести дитину у садочок. Не виявивши вільного місця у дворі, він розвернувся та виїхав з цього двору, припаркувавши автомобіль в іншому місці за межами вказаного двору будинку, при цьому жодних зіткнень з іншими автомобілями не було. Вже пізніше, через декілька днів, він дізнався про оформлення поліцією матеріалів щодо факту ДТП і залишення місце ДТП, нібито, за його участі 10 січня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях знайшла своє підтвердження в ході дослідження в судовому засіданні всіх доказів у цій справі.

Так, як пояснила в суді потерпіла ОСОБА_1 , зранку 10 січня 2025 року їй стало відомо від сусіда, що у дворі будинку №5-А по вул. Парково-Сирецькій, в м. Києві, що інша особа стала очевидцем наїзду автомобіля «FORD FOCUS», з державним номером НОМЕР_1 , на її запаркований автомобіль «OPEL», з державним номером НОМЕР_2 , про що пізніше було повідомлено поліцію.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що близько 8 години 15 хвилин 10 січня 2025 року вона перебувала між будинками №5а і №5б по вул. Парково-Сирецькій, в м. Києві, і побачила як автомобіль «FORD FOCUS», з державним номером НОМЕР_1 , намагаючись припаркуватися на вільне місце, своєю правою частиною здійснив наїзд на припаркований автомобіль «OPEL», який стояв поруч з вказаним вільним місцем, при цьому у момент наїзду вона почула характерний «хлопок». Далі вказаний автомобіль «FORD FOCUS» трохи від`їхав, зупинився, а потім залишив двір. Оскільки, вона знала, що зазначеним автомобілем «OPEL», на який було вчинено наїзд, користується сусідка, відразу після ДТП вона повідомила про обставини ДТП іншого сусіда, якому були відомі контактні дані власника пошкодженого автомобіля «OPEL».

Свідок ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_2 ) в суді пояснила, що зранку 10 січня 2025 року її чоловік - ОСОБА_2 на автомобілі «FORD FOCUS», з державним номером НОМЕР_1 , повіз їх дитину до садочка, а після повернення про будь-які факти щодо зіткнення з іншим автомобілем не повідомляв, при цьому про це стало відомо через декілька днів, а саме 15 січня 2025 року.

Також винність ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях підтверджується матеріалами справи, а саме: схемою ДТП, протоколами про адміністративні правопорушення від 16.01.2025 серії АБА №148725, АБА №148726, відеоматеріалами та фотоматеріалами, оглянутими в судовому засіданні, які були надані як зі сторони потерпілої, так і зі сторони захисту.

Що ж стосується пояснень ОСОБА_2 , у яких останній фактично заперечує свою причетність до ДТП, що мала місце 10 січня 2025 року в районі вул. Парково-Сирецької, 5-А, то такі пояснення спростовуються даними, що були повідомленні в судовому засіданні свідком ОСОБА_3 , яка була безпосереднім очевидцем вказаної ДТП, і саме пояснення останньої суд кладе в основу даного рішення. При цьому суд зважає на те, що певна поведінка ОСОБА_2 , як водія, зокрема залишення місця, де відбувалася спроба припаркування, за обставин збереження вільного місця, як зазначала свідок ОСОБА_3 , а також огляд ОСОБА_2 задньої частини керованого ним автомобіля після припаркування в іншому місці, недалекому від місця ДТП (як вбачається з відеоматеріалів, наданих потерпілою ОСОБА_1 ), на переконання суду, підтверджує як факт вчинення ОСОБА_2 ДТП, так і залишення місце такої ДТП.

Отже, суд критично ставиться до таких тверджень ОСОБА_2 (щодо непричетності до ДТП та залишення місця ДТП), та вважає їх виключно такими, що спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності.

Таким чином, проаналізовані докази підтверджують вчинення ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується обставини справи, зокрема те, що під час всього судового розгляду ОСОБА_2 наполягав на власній версії подій, яка очевидно не узгоджувалась з тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, а відтак намагався ввести суд в хибний бік встановлення істини у цій справі, яка за своєю природою не є складною в контексті можливості правильного з`ясування реального перебігу подій, які становлять предмет судового розгляду, з урахуванням того, що такі події безпосередньо спостерігалися сторонньою особою - свідком ОСОБА_3 . Більше того, на думку суду, є показовим, те, що намагаючись ухилитися від справедливої адміністративної відповідальності за вчинене, ОСОБА_2 вживалися спроби щодо заперечення перебування останнього в районі ДТП, зокрема недалеко від місця парковки автомобіля і супроводження саме ним дитини, що було спростовано свідком ОСОБА_4 - дружиною ОСОБА_2 , яка при перегляді відповідного відеозапису прямо вказала на нього як на свого чоловіка і власну дитину, впізнавши їх.

Зазначене у своїй сукупності свідчить, що з метою забезпечення належного виховного впливу в частині додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, на переконання суду, з урахуванням правил, визначених ст. 36 КУпАП, призначення ОСОБА_2 як найменш суворого стягнення (у виді штрафу), так і найбільш суворого (адміністративний арешт), може свідчити про недотримання загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а тому, в даному конкретному випадку, є справедливим призначення останньому адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Водночас, враховуючи те, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суд також і не вбачає правових підстав для застосування наведеного стягнення як у максимальному розмірі.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 33, 36, 122-4, 124, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та, із застосуванням ст. 36 КУпАП, визначити йому адміністративне стягнення у позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір, що становить 605 грн. 60 коп.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Павло Слободянюк