ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5094/25

Провадження № 33/820/275/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гандзьошина Михайла Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, 18 лютого 2025 року о 09 годині 00 хвилин перебував на території військової частини НОМЕР_1 (місце розташування згідно з матеріалами справи) в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 17220 КУпАП.

Не погоджуючись з такою постановою в частині накладення адміністративного стягнення, захисник ОСОБА_1 адвокат Гандзьошин М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 17220 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні стягнення належним чином не врахував, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обтяжуючі стягнення обставини відсутні, у вчиненому щиро розкаявся. Тому, на думку захисника, є всі законні підстави для застосування до нього при накладенні адміністративного стягнення положень ст. 22 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується даними довідки про доставку смс повідомлення відповідно до його заяви, та телефонограми. Враховуючи зазначене, а також беречи до уваги положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката Гандзьошина М.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги, постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП, апелянтом та його довірителем не оскаржується, а тому в силу ч. 7 ст. 294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Що стосується накладеного стягнення, то апеляційний суд виходить з наступного.

За положеннями ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 17220 КУпАП.

Накладаючи стягнення, місцевий суд правильно врахував особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відповідно до службової характеристики характеризується посередньо, ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення, тому прийшов до обгрунтованого висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 17220 КУпАП у мінімальному розмірі.

Таке стягнення за своїм видом та мірою відповідає визначеній у ст. 23 КУпАП меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Щодо стосується доводів апеляційної скарги захисника про закриття справи за малозначністю, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Отже, звільнення особи від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На даний час в Україні діє воєнний стан.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий та бойовий обов`язок, непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги. Вживання ним алкоголю, як військовослужбовцем, та перебування його на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду становить суспільну небезпеку, перешкоджає підтриманню належного рівня військової дисципліни та правопорядку, зменшує бойову готовність військових частин та спроможність виконувати визначені завдання задля захисту Вітчизни, що може завдати істотної шкоди державним інтересам.

Отже, правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 17220 КУпАП, яке вчинив ОСОБА_1 , не можна вважати малозначним.

Крім того, відповідно до службової характеристики командира взводу зенітного артилерійського взводу роти охорони А. Чернілевського військовослужбовець ОСОБА_1 , який є старшим солдатом, свої функціональні обов`язки за посадою виконує незадовільно, потребує постійного контролю з боку командирів та начальників, над підвищенням своїх професійних вмінь та навичок не працює, завдання командирів виконує на власний розсуд, висновків щодо зауважень старших для себе не робить, користується посереднім авторитетом серед командування військової частини та співслужбовців, за час проходження військової служби у військовій частині зарекомендував себе посередньо.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за малозначністю не буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчинення ним нових правопорушень. Отже, підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП відсутні.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що звільнення військовослужбовців від відповідальності за вчинення таких дій моделює негативну поведінку серед військовослужбовців та нівелює принцип невідворотності справедливого покарання за скоєння правопорушень, і як наслідок, підриває обороноздатність країни в цілому.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого у справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду щодо накладеного на правопорушника стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Отже, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, як того просить апелянт, відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 22, 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 17220 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Гандзьошина Михайла Васильовича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.