Справа № 163/1328/23 Провадження №33/802/9/25 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Кривошея А.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 00:47 годині 10 червня 2023 року, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , на вулиці Прикордонників в селі Старовойтове Ковельського району Волинської області, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Кривошей А.М. подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та необґрунтованою. Насамперед, на переконання захисника, судом було допущено порушення норм процессуального права у зв`язку з розглядом справи без участі ОСОБА_1 . Вказує, що стороною захисту отримано відповідь на адвокатський запит про те, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_3 Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_4 Прикордонний загін) та у зв`язку з наведеним він не міг з`явитися в судове засідання, надати пояснення, докази.

На думку захисника вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, не доведена належними та допустимими доказами. Апелянт просить оскаржену постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі.

Крім того, захисник Кривошей А.М. клопотав про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі та участі у здійсненні заходів для оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області. Просив суд зупинити судове провадження стосовно ОСОБА_1 на період проходження ним військової служби, тобто до звільнення останнього з військової служби.

Захисник Кривошей А.М. та Васильченко А.М., які належним чином повідомлені про час і дату судового розгляду (а.с. 89-90), в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, жодних клопотань чи заяв від останніх на адресу суду не надходило. Зокрема, відповідно до інформації з офіційного сайту Укрпошти (трекінгу відправлень), вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримав повідомлення про судовий розгляд призначений 24 березня 2025 року. (а.с. 91)

Слід звернути увагу, що листування з судом апеляційної інстанції захисник здійснював за допомогою електронного суду, тобто проінформований про процеси діяльності судів, включаючи обмін документами між судом та учасниками судового процесу, можливість участі учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Однак ОСОБА_1 та його захисник не виявили бажання реалізувати своє право надати пояснення та взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Поміж тим, судом апеляційної інстанції не зупинялося провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі, однак судовий розгляд справи стосовно ОСОБА_1 здійснюється з 30 квітня 2024 року, судові засідання неодноразово відкладалися за ініціативи сторони захисту для забезпечення явки учасників судового процесу. Таким чином, апеляційним судом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, надано більш ніж розумний термін для захисту своїх прав в розумні строки, тому розгляд справи можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Перш за все, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими доводи захисника про безпідставний розгляд судом першої інстанції справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не передбачена.

Судом першої інстанції вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема ОСОБА_1 та його захисник повідомлялися про час та місце розгляду справи (а.с. 43), судовий розгляд неодноразово відкладався для забезпечення явки учасників судового процесу, а тому сам по собі факт розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист та не є безумовною підставою для скасування судового рішення. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи 18.04.2024 чи неможливості участі в судовому засіданні учасники до суду першої інстанції не подавали.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Крім того, захисник та його підзахисний не були позбавлені можливості надати до суду письмові пояснення чи докази з приводу обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо вчинення чи не вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, виходячи з приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік адміністративних правопорушень, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, та за умови обізнаності ОСОБА_1 та його захисника про розгляд справи, апеляційний суд доходить висновку, що перший не був позбавлений передбаченого законодавством права на захист та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони захисту.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу до розгляду, чим фактично відновлено, на думку апелянта, втрачену можливість реалізувати право на надання пояснення та заперечення щодо обставин справи, однак сторона захисту наданим правом не скористалася, оскільки в судове засідання в апеляційному суді не з`явилися.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 196802 від 10.06.2023; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом протягом 24 годин від 10.06.2023; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом працівника поліції від 10.06.2023; відеозаписом.

За змістом апеляційної скарги, правопорушник оспорює доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, проте такі доводи не заслуговують на увагу враховуючи таке.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка стверджується відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля поліції, факт виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі стверджується відеозаписом з бодікамер працівників поліції. Вкзані відеозаписи є належним доказом вини ОСОБА_1 та відтворюють детальні обставини вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Зокрема, з відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у комендантську годину. Надалі під час спілкування з ОСОБА_1 йому було роз`яснено причини зупинки та у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції законно і обґрунтовано запропонували першому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження згаданого огляду. Роз`яснено, що при відмові від проходження огляду у встановленому порядку буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, фактично захисником в апеляційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо недопустимості доказів чи недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а незгода з висновками суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є лише способом захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, апеляційні доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку, не встановлено.

Крім того, суд не бере до уваги доводи захисника про необхідність звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору як військовослужбовця.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, тому відсутні підстави вважати, що справа пов`язана із порушенням прав останнього, як військовослужбовця під час виконання службових обов`язків чи будь-яким іншим чином стосується його соціального і правового захисту, як військовослужбовця. За таких обставин, оскарженою постановою правомірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у даній справі.

Таким чином, апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 247, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Кривошея Анатолія Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 квітня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук