ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1057/24 Номер провадження 33/814/121/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.

при секретарі Лисенко О.Ю.

за участю:

захисника-адвоката Кіндяка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 13.03.2024 о 00 год 13 хв. у с. Щербані Полтавського району та області, по вул. Віктора Андрієвського, 29 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі щодо нього за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на те, що поліцейським не було йому належним чином роз`яснено права, а відеозапис не є безперервним та складається із відеозаписів, що зафіксовані із значними проміжками в часі.

Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння і проходив його, однак алкотестер «Драгер» не показував результат.

Звертає увагу, що просив поліцейських надати документи на повірку та відповідні сертифікати на драгер, однак поліцейський сказав, що вони є, але їх не показав.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв. Адвокат Кіндяк О.І. вважав за можливе проводити судовий розгляд без участі ОСОБА_1 , що є можливим у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Кіндяка О.І., апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Водночас, відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи та підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №628882 від 13.03.2024, відеозаписом з бодікамери №470853 та №472068, відеозаписом з відео реєстратора, направленням від 13.03.2024.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме у відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 стосовно відсутньої безперервності відеофіксації, у зв`язку з чим відеозапис неможливо вважати допустимим доказом, не є слушним, так як відеозаписи з боді-камер поліцейських проводилися на місці вчинення правопорушення і на них безперервно зафіксовано розвиток подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення від моменту зупинення транспортного засобу до складання протоколу.

З наявних відеозаписів вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, момент зупинення транспортного засобу працівниками поліції, оскільки останній рухався в комендантськку годину і вказане не заперечував, також зафіксовано особу правопорушника, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак своїми діями лише неодноразово імітував проходження огляду, з метою уникнути відповідальності за вчинене, після чого був попереджений поліцейським про наслідки його дій, а саме складення протоколу за п.2.5 ПДР України.

Таким чином поліцейськими були зафіксовані в повній мірі всі обставини, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому не знайшли свого підтвердження твердження правопорушника в тій частині, що йому не було належним чином роз`яснено права, оскільки з наявних відеозаписів вбачається, що поліцейський 13.03.2024 о 00 год. 34 хв. роз`яснив права ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 , що працівниками поліції на його вимогу не було надано документи про повірку на алкотестера «Драгер» також спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що о 00 год. 23 хв. поліцейський надав для огляду ОСОБА_1 оригінали документів про повірку алкостера «Драгер». При цьому правопорушнику було роз`яснено право на звернення до управління поліції для отримання їх копій в разі оскарження.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Захожай