Справа № 707/412/25
Номер провадження 3/711/683/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючої головним бухгалтером ПАТ «Черкасиобленерго», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ :

В проваджені Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу від 21.01.2025 № 46/31-00-04-01-02-30, за результатами камеральної перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість ПАТ «ЧЕРКАСИОБЛЕНЕРГО», головним бухгалтером якого є ОСОБА_1 встановлено несвоєчасна сплата податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що є порушенням абзацу 1 пункту 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, що підтверджується актом № 44/Ж6/31-00-04-01-02-23 від 21.01.2025, чим посадова особа ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Чорний К.О. попередньо подав письмові заперечення та в судовому засіданні пояснив, що протокол складений з порушеннями норм чинного законодавства, а обставини в ньому надумані. Відповідно до п.п. 7,8 Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право надати пояснення і зауваження щодо змісту Протоколу. При складанні Протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, пунктом 12 Інструкції встановлено, що у разі неможливості складання Протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення Протокол складається в податковому органі. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності запрошується до податкового органу для складання та підписання Протоколу. У запрошенні зазначаються дата, час та місце складання протоколу. 27.01.2025 на адресу ПАТ «Черкасиобленерго» надійшло повідомлення Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП № 55/Ж12/31-00-04-01-02-29 від 21.01.2025. Дане повідомлення містить запрошення ОСОБА_1 на 24.01.2025 о 10.00 для підписання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто повідомлено керівника вже після того, як відбулося засідання. Таким чином, ОСОБА_1 не було повідомлено її права і обов`язки та було позбавлено права надати свої пояснення та бути присутнім при складанні Протоколу. Отже, Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП при складанні Протоколу було порушено вимоги Інструкції та ст. 256 КУпАП. Окрім того, звернув увагу суду на невідповідність дати складення протоколу, даті запрошення податковим органом ОСОБА_1 на складання і підписання протоколу про адміністративне правопорушення, що викликає обґрунтовані сумніви у даті складання такого протоколу. А саме у повідомленні ОСОБА_1 було запрошено до податкового органу для складання і підписання протоколу на 24.01.2025, таким чином податковий орган не міг скласти протокол раніше зазначеної дати, а складений він 21.01.2025. Також, ПАТ «Черкасиобленерго» сплачувало податкові зобов`язання в межах термінів сплати, наведених у акті перевірки податкових зобов`язань, що підтверджується платіжними інструкціями. Крім того, як слідує з додатку № 1 до акту камеральної перевірки від 21.01.2025 у колонці «Граничний термін сплати» вказуються терміни сплати починаючи з 30.11.2019 по 01.08.2023, в той час як ОСОБА_1 згідно наказу від 28.10.2024 № 944-п/тз приступила до виконання обов`язків головного бухгалтера ПАТ «Черкасиобленерго» 01.11.2024. Тобто на час нібито допущення порушення граничних термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість ОСОБА_1 не перебувала на вказаній посаді і не могла жодним чином вплинути на це. Отже, вказані обставини свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 як головного бухгалтера ПАТ «Черкасиобленерго» відсутні об`єктивні та суб`єктивні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим нормами КУпАП. Крім того, звернулися до ДПС із запереченнями до акту від 21.01.2025, яке ще не розглянуте. Тому просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши адвоката Чорного К.О., суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП передбачена у випадку неподання або несвоєчасного подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутності хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, полягає у неподанні або несвоєчасному поданні посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

З викладених положень закону слідує, що для встановлення наявності у діях особи ознак об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, необхідним є встановити: 1) чи належить до посадових обов`язків вказаної посадової особи подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів); 2) чи видавалось вказане платіжне доручення, його дата та реквізити; 3) чи подавалось вказане платіжне доручення для здійснення сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) та коли подавалось.

При цьому притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Зокрема, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення можуть бути лише посадові особи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищевказані норми закону визначають необхідність доказування кожного адміністративного правопорушення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Згідно з підпунктом 9.1.3. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на додану вартість.

Відповідно до підпункту 14.1.178 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпунктів 36.1, 36.2 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Як зазначено у підпунктах 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Відповідно до п.56.1, 56.2 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суми грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Підпунктами 57.1 статті 57 Податкового кодексу України також передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. При цьому статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання. Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п.56.4 ст. 56 ПК України). Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст. 56 ПК України). Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту заниження задекларованих до сплати сум податків, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Актом про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів № 149/Ж5/31-00-04-01-02-22/22800735 від 21.01.2025, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, встановлено факт несвоєчасної сплати платником податку ПАТ «Черкасиобленерго» узгодженої суми грошового зобов`язання податку на додану вартість за період з листопада 2019 року по грудень 2024 року.

Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ «Черкасиобленерго» скористалось своїм правом і подало до податкового органу заперечення до акту від 21.01.2025, яке на даний час ще не розглянуте.

Крім того, згідно наказу від 28.10.2024 № 944-п/тз, ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків головного бухгалтера ПАТ «Черкасиобленерго» з 01.11.2024, тобто в період з 30.11.2019 по 28.10.2024 ОСОБА_1 не була посадовою особою, тобто не була суб`єктом вказаного правопорушення.

Окрім того, в порушення вимог ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не вручений ОСОБА_1 , відміток про роз`яснення її прав та обов`язків, що передбачено ч. 4 ст. 268 КУпАП, протокол також не містить, їй не було відомо про складання протоколу та відповідно вона була позбавлена можливості надати будь-які пояснення щодо обставин, зазначених в протоколі. А саме повідомлення від 21.01.2025 про запрошення на 24.01.2025 о 10.00 год. до Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП для складання і підписання протоколу, ОСОБА_1 отримала лише 27.01.2025, коли сам протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення складений 21.01.2025.

Суд зазначає, що акт перевірки, який підписаний головним державним інспектором Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП, так само як і протокол про адміністративне правопорушення, є доказами з низьким ступенем достовірності, особливо коли проти їх достовірності заперечує особа, яка притягається до відповідальності. Вказані документи відображають точку зору публічних посадових осіб щодо необхідності притягнення особи до адміністративної відповідальності, проте самі по собі ці докази не є первинними щодо наявності або відсутності будь-яких обставин. Іншими словами, акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є недостатніми для доведення вини особи у вчиненні правопорушення, коли особа заперечує проти факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що не надано достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а тому провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю достатніх доказів складу правопорушення в діях особи.

Керуючись ст.ст. 33, 163-2, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. В. Михальченко