Номер провадження: 33/813/720/25
Номер справи місцевого суду: 522/2022/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту на гауптвахті на строк 10 діб.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 20 лютого 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та готовий нести відповідальність за вчинене, правопорушенням не завдано шкоди державним інтересам або будь-яким матеріальним цінностям; він є військовослужбовцем, а саме - командиром машини взводу охорони роти охорони Військової частини НОМЕР_1 ; адміністративного стягнення у виді штрафу є достатнім для критичного усвідомлення останнім протиправності свого вчинку, а також в достатній мірі слугуватиме вихованню ОСОБА_1 та запобігатиме вчиненню ним нових, в тому числі аналогічних правопорушень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення №2/2025 від 28 січня 2025року вбачається, що 27 січня 2025 року о 22 годині командир відділення - командир машини взводу охорони роти охорони в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 з`явився на територію розташування в/ч НОМЕР_1 у стані алкогольного сп?яніння, під час виконання ним службових обов`язків, в умовах особливого періоду під час правового режиму військового стану. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння у присутності двох свідків відмовився.

Районний суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та застосував щодо нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 діб.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, за обставин, встановлених в оскаржуваній постанові, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині судове рішення не перевіряється.

Судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до прохання апелянта змінити стягнення: призначити адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП в межах санкції статті у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Апеляційний суд вважає такі доводи апелянта обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об?єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп?яніння, або виконання ними обов?язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп?яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, -тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті є необґрунтованим.

Відсутність в постанові суду першої інстанції посилання на обставини, які пом`якшують відповідальність є помилковим, з огляду на те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та готовий нести відповідальність за вчинене, правопорушенням не завдано шкоди державним інтересам або будь-яким матеріальним цінностям.

Отже, піддаючи ОСОБА_1 арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 діб за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим за викладених обставин, при цьому при накладенні адміністративного стягнення на нього суд в повній мірі не врахував вимог статті 33 КпАП України, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, тощо.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, воно не є суспільно небезпечним, що ОСОБА_1 визнає свою вину, а також відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із застосуванням до нього більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, застосування якого буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року - в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту на гауптвахті строком на 10 діб змінити, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева