Справа № 153/12/25
Провадження № 33/801/281/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі представника потерпілого Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Костенко Юлії Олександрівни, розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, Головне управління Національної поліції у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ..

У скарзі зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо не підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відповідає дійсним обставинам справи. Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні під час прибуття до автомобіля працівників поліції, разом з тим, поза увагою суду залишилася та обставина, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 постійно перебував в зоні видимості поліцейських, які його переслідували. Після зупинки автомобіля жодна особа не залишила даний автомобіль, а крім ОСОБА_1 в ньому нікого не перебувало. Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом та виявив бажання отримати копії адміністративних матеріалів. Судом залишено поза увагою пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили перебування на місці події лише водія пошкодженого автомобіля. Також судом не встановлено, як транспортний засіб та ОСОБА_1 у після службовий час перебували на території Могилів-Подільського району, являючись при цьому співробітником ВП №1 Тульчинського РВП. У ході проведення службового розслідування було здобуто ряд доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. Вказані докази не були долучені до матеріалів справи, оскільки були здобуті після формування справи. Наказом ГУНП у Вінницькій області №850 від 04 червня 2024 року службовий автомобіль Renault Daster, номерний знак НОМЕР_1 , було передано у використання ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області та закріплено за окремими працівниками даного підрозділу, у тому числі за ОСОБА_1 .. Встановлено, що 25 грудня 2024 року поліцейський ОСОБА_1 використовував згаданий транспортний засіб у службових цілях і саме він був уповноважений керувати даним автомобілем.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Також просить провести розгляд апеляційної скарги у його відсутність, оскільки починаючи з 10 березня 2025 року він виконує службові обов`язки в районі за призначенням військової частини НОМЕР_2 оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_4 , як представника потерпілої сторони Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205239, складеного поліцейським відділення поліції №1 (м. Ямпіль) Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Дністрянським І.В., 25 грудня 2024 року о 21 год. 44 хв. в с. Клембівка по вул. Віктора Наконечного, 37, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Daster, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив з`їзд у кювет, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.2).

У пункті 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП, яка сталася 25 грудня 2024 року о 23 год. 26 хв. по вул. В. Наконечного, буд. 37, в с. Клембівка Могилів-Подільського району Вінницької області. На вказаній схемі зображено: ділянку дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортний засіб, причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; описано отримані транспортним засобом пошкодження (а.с.8).

Транспортний засіб Renault Daster, реєстраційний номер 022140, якому в результаті дорожньо-транспортної пригоди було спричинено пошкодження, на праві власності належить ГУНП у Вінницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14).

Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано фотознімки з місця дорожньо-транспортної пригоди та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських (а.с.10-12,18).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У ст. 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд в категоричній формі не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, адже доказів більше, ніж достатньо для того, щоб стверджувати протилежне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

За змістом статті 280 КУпАП, саме суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суд під час розгляду справи оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів - це обов`язкова процесуальна діяльність, яку зобов`язаний здійснювати суд, який уповноважений приймати відповідне процесуальне рішення у справі, і таке рішення повинно бути прийняте лише за наслідками оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

Результати оцінки судом всієї сукупності доказів повинні знайти відображення в постанові суду.

У порушення вимог закону, суд першої інстанції, перелічивши наявні в матеріалах справи докази, на надав їм жодної оцінки та не навів мотивів їх відхилення.

Єдиний доказ, якому судом першої інстанції було надано оцінку це відеозапис з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши вказаний доказ суд першої інстанції дійшов висновку, що він не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже з відео вбачається, що ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху (пункт 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205239 від 26 грудня 2024 року зазначено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Будь-яких заперечень щодо викладених у протоколі обставин, в тому числі і щодо факту керування транспортним засобом, ОСОБА_1 у протоколі не висловив. Не додані такі заперечення і до протоколу.

Оглянувши відеозаписи встановлено, що службовий автомобіль рухається за автомобілем Renault Daster, д.н.з. НОМЕР_1 , та подає вимогу водієві про зупинку автомобіля за допомогою увімкненого проблискового маячка та спеціального звукового сигналу. При цьому, на третьому по порядку відеозаписі зафіксовано, як через деякий час автомобіль Renault Daster з`їжджає з дороги у кювет і зупиняється. Працівники поліції після зупинки одразу підходять до автомобіля і, відкривши двері з боку водія, встановлюють, що ОСОБА_1 знаходиться на пасажирському сидінні. Весь час до моменту приходу працівників поліції автомобіль знаходився в полі зору портативного відеореєстратора поліцейського, ніхто з нього не виходив, як і нікого, окрім ОСОБА_1 в ньому не знаходилося.

Відтак лише саме перебування ОСОБА_1 на пасажирському сидінні не свідчить про те, що він не керував автомобілем.

ОСОБА_1 під час розмови не повідомляв, що він не керував транспортним засобом, чи що ним керувала інша особа, і хто саме.

За належного дослідження відеозапису суд повинен був зробити протилежний висновок про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тоді як судом першої інстанції було надано невірну оцінку зафіксованій на відео інформації.

До апеляційної скарги скаржником було додано відеозаписи, частина з яких відповідає відеозаписам, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, і заявлено клопотання про їх дослідження.

Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання про приєднання до матеріалів справи цих доказів, адже представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області як потерпілий (через пошкодження транспортного засобу, який належить останньому) в судовому засіданні участі не брав.

Серед вказаних файлів є відеозапис, який беззаперечно підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зокрема, це підтверджує зміст розмови поліцейського та ОСОБА_1 :

«- У який населений пункт направлялися після ОСОБА_5 планували їхати і поїхали? (02:05:24)

- Мав намір направитися в Тульчинський район...Тульчин.

- Ви їхали в Тульчин, як ви опинилися в Ямпільському районі? (01:06:00)

- Я здійснював об`їзд дороги, яка перебуває в ганебному стані.

- Вас зупиняла поліція? (01:06:44)

- Ні, на скільки пам`ятаю.

- Як сталася дорожньо-транспортна пригода? (01:06:51)

- Трапилося те, що через певні свої фізичні вади у мене було фізичне виснаження і я втратив орієнтир, через це я здійснив дану дорожньо-транспортну пригоду.

- Весь час в автомобілі були одні? (01:07:17)

- Так. Я втратив орієнтир керування. Намагався уникнути будь-якої пригоди, потерпілих немає. Було прийнято рішення з`їхати в місце, де були відсутні будь-які особи.

- За кермом були одні? (01:07:55)

- Так».

При цьому із відео вбачається, що перед початком розмови ОСОБА_1 продемонстрував поліцейському документи на підтвердження своєї особи.

Проаналізувавши відеозаписи, які наявні в матеріалах справи та які додані до апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що вони узгоджуються між собою та з обставинами, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що саме ОСОБА_1 не дотримався п. 12.1 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і зібраним доказам, в зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

При накладенні адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує фактичні обставини справи (маневрування на дорозі з ризиком заподіяння шкоди іншим учасникам руху (зустрічними машинами); наявність очевидних ознак алкогольного сп`яніння (нерозбірлива мова, шатання, жести), ОСОБА_1 не стверджував, що йому погано та заперечував виклик швидкої допомоги; не зупинення авто на вимогу поліціантів, які переслідували його), а також дані про особу правопорушника, який, будучи працівником поліції, вчинив правопорушення на службовому автомобілі та завдав йому пошкоджень, невизнання ним вини, а тому приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню 605,60 гривень судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало