Справа № 570/6666/24
Номер провадження 3/570/445/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 28.08.2023 органом №5624, за ч.2 та ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2024 року серії ВАД №661561, 23 грудня 2024 року близько 16 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 фізичне та психологічне домашнє насильство під час якого голосно кричав на неї, висловлювався нецензурною лайкою, шарпав за одяг, принижував, чим завдав фізичної та психологічної шкоди потерпілій, що вчинив повторно протягом року, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2024 року серії ВАД №336515, 04 грудня 2024 року близько 12 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 перебував поблизу Дядьковицької лікарні у АДРЕСА_2 , де вчинив психологічне домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , де ображав її нецензурною лайкою, головно кричав на неїї, принижував, чим заподіяв психологічної шкоди здоров`ю потерпілої, що вчинив повторно протягом року, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про об`єднання справ в одне провадження задоволено частково. Об`єднано справу №570/6676/24 (провадження №3/570/3106/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення із справою №570/6666/24 (провадження №3/570/445/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі №570/6666/24 (провадження №3/570/445/2025).

У судовому засіданні 06 березня 2025 ркоу ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення, своєї вини не визнав. Крім того, ОСОБА_1 вказав, що доньку та дружину ніколи не ображав, а навпаки намагався та намагається зберегти шлюб. Зазначає, що відносно подій, які вказані в протоколах про адміністравні правопорушення він надавав письмові пояснення, які не були враховані поліцейським. Стверджує, що поліцейський, який складав протокол не був очевидцем суперечки і протокол склав виключно зі слів дружини ОСОБА_2 , а саме з її суб`єктивного викладу обставин. Вказує, що його письмові пояснення про те, що це були просто суперечки між подружжям офіцером поліції не враховано, свідки допитані не були. Крім того, наголосив, що протоколи були складені за події, які відбувалися не в день складення, а значно раніше. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки жодного разу він не вчиняв насильства проти дружини, а навпаки, при кожній сварці чи його не згоді з її думкою вона викликає поліцію для складання протоколу, з метою швидкого розірвання шлюбу та визначення місця проживання спільної доньки з нею. Зазначає, що періодичні короткострокові конфлікти. Додатково, зазначив, що образливі висловлювання в межах конфлікту, який склався ним та дружиною, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження завдання школи психічному та фізичному здоров`ю дружини до протоколу не долучено (висновку судово-медичної експертизи, огляду "потерпілої" лікарем тощо), а тому такий незначний конфлікт не може охоплюватися складом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП (в тому числі ч.2 або 3 вказаної статті), адже завдання шкоди чи можливлсті її завдання є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Потерпіла, ОСОБА_2 24 лютого 2025 року була присутня в приміщені суду та повідомила, що бажає бути присутньою в судовому засіданні та надати свої пояснення щодо вчиненого відносно неї адміністративного правопорушення. Дата судового засідання погоджувалася в залі судових засідань спільно з ОСОБА_1 .

06 березня 2025 року в судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, заяв, клопотань чи пояснень до суду не подала.

Допитана в судовому засіданні 06 березня 2025 року в якості свідка матір, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила суду, що її син разом зі своє дружиною та донькою проживають разом з нею та мають окрему кімнату. Зазначала, що дружина її сина ОСОБА_2 вагітна другою дитиною. ОСОБА_2 могла без повідомлення причин доньку залишала саму дома з бабусею або забирати дитину та піти з дому до своїх батьків. Не дивлячись на те, що в самої маленька дитина, завжди страється допомагами молодій сім`ї. Знає, що син правгне зберегти сім`ю.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб..

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У відповідності зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що дружину не ображав, конфліт був короткостроковим та являв собою звичайну суперечку між подружжям, оскільки дружина має звичку залишати дитину і йти на кілька днів з дому, а потім повертатися.

Дані пояснення підтверджує свідок. Хоча свідок є матір`ю ОСОБА_1 , суд бере її показання до уваги, оскільки вона по суті єдиний очевидиць подій.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не долучено жодних пояснень свідків, які б підтвердили, що 04 грудня 2024 року та 23 грудня 2024 між подружжям відбувся конфлікт. Водночас, суд звертає увагу, що протоколи про адміністративне правопорушення складені не в день події, а значно пізніше.

Окрім того, суд звертає увагу, що до протоколів про адміністративне правопорушення не долучено жодних даних, які підтверджували б, що ОСОБА_1 , було завдано шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю.

Суд зазначає, що для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, окрім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на викладене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, заслухавши свідка суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

Конфлікт, який має місце в сім`ї виник з приводу спільного проживання та невизначенності подружжня зберегти сім`ю, а тому не може ототожнюватися із домашнім насильством, передбаченим ст. 173-2 КУпАП.

Суд зазначає, що в ході розгляду даної справи надав перевагу всебічному та неупередженому розгляді даної справи, дотриманню прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та правам та інтересам потерпілої над формальним розглядом справи у стислий термін.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з двох підстав, а саме: за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків (за подію 04.12.2024 року) , передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч.3 ст. 173-2 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, то судовий збір з нього не стягується.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 та ч. 3 ст.173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строкі (за подію 04.12.2024 року) в, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2025 року.

Суддя Гладишева Х.В.