ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/812/25 Справа № 206/104/25 Суддя у 1-й інстанції - Гаркуша В. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Клострейх О.В. ( приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Гудим І.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 19.12.2024 року о 18 год. 45 хв., м. Дніпро, вул. Кодемська (Порт-Артурська) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік , та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Гудим І.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на такі обставини:

- ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а навчав керуванню свою цивільну жінку ОСОБА_2 ;

- рапорт працівника поліції не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 ;

- транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, які це підтвердили в судовому засіданні, тобто відсутня законна підстава зупинки транспортного засобу;

- відеозапис місця події не є безперервним, так як не містить моменту зупинки транспортного засобу;

- встановлені ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності;

- в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу для проходження огляду;

- відповідно до довідки з відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник Клострейх О.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, який був підписаний ОСОБА_1 ( а.с. 1);

- відеозаписом місця події, відповідно до якого у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, при цьому на питання працівника поліції: Скільки було вжито алкоголю?, - ОСОБА_1 відповів: Літр пива, в подальшому на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку о 18:50 год. ОСОБА_1 ухилявся від надання відповіді, посилаючись на те, що за кермом була інша особа, після чого був попереджений, що ненадання чіткої відповіді буде розцінюватися як пасивна відмова від проходження огляду та відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.,

- довідкою Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області від 23.12.2024 року, відповідно до якої згідно із базою даних НАІС МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не є слушним, та спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини, що мали місце 19.12.2024 року.

Заслуговують на увагу посилання захисника на те, що відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП та п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, посадові особи, які тим чи іншим чином приймали участь в складанні адміністративного матеріалу не мають права надавати пояснення, бо таке право надано лише особі, яка притягується до адміністративного відповідальності, потерпілим, свідкам, однак обставини вчиненого адміністративного правопорушення підтверджується іншими доказами, зокрема, відеозаписом місця події.

Посилання на те, що за кермом перебувала його дівчина , не підтверджується відеозаписом місця події, відповідно до якого працівники поліції, під`їхавши до автомобіля ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_1 , побачили як з пасажирського сидіння вийшли двоє людей, зокрема, ОСОБА_1 та дівчина, на питання працівника поліції до ОСОБА_1 щодо маневрів у керуванні, ОСОБА_1 чіткої відповіді не надав, після чого почав говорити, що вчить їздити дівчину. Працівники поліції неодноразово вказали ОСОБА_1 , що бачили, як саме він перебував за кермом, коли проїжджав біля працівників поліції. Далі ОСОБА_1 запропоновував працівникам поліції неправомірну вигоду. Тобто фактична поведінка ОСОБА_1 , та те, що дівчина вийшла з автомобіля зі сторони пасажирського сидіння, твердження на відеозаписі поліцейського щодо перебування за кермом чоловіка, свідчить про те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом.

Разом з тим,спосіб керування транспортним засобом, на який вказували працівники поліції, а саме те, що водій навмисно втрачає зчеплення коліс автомобіля з дорогою, змушуючи його ковзати або дрифтувати , - не свідчить про те, що ОСОБА_1 навчав водінню іншу особу, що спростовує його пояснення та свідчить про позицію захисту.

Посилання на те, що транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, не спростовує того, що вказаний автомобіль рухався, що слідує із спілкування між ОСОБА_1 і поліцейським, зафіксованому на відеозаписі, що не свідчить про порушення працівниками поліції Закону України Про Національну поліцію.

Доводи про те, що встановлені ознаки сп`яніння не відповідають дійсності, не приймаються до уваги, оскільки перелік ознак алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який підписав ОСОБА_1 . Разом з тим, відповідно до відеозапису місця події працівник поліції вказав на те, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, а сам ОСОБА_1 зазначав, що того дня вживав алкогольні напої.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівники поліції не видали відповідне направлення для проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі не приймається до уваги, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи, також будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 предявляв вимогу про направлення його до закладу охорони здоров`я, - матеріали провадження не містять.

Протокол, як і рапорт не є самостійними доказами вини ОСОБА_1 , а підтверджуються відеозаписом події та показами працівників поліції в суді першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис місця події не є безперервним ,- не є слушними, так як на відеозаписі з місця події зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, факт пасивної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Клопотання захисника щодо дослідження доказів, зокрема, відеозапису місця події, а також щодо виклику свідка, не підлягають задоволенню у відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, так як судом першої інстанції під час розгляду справи були досліджені докази в їх сукупності, зокрема, відеозапис місця події, також допитано свідка ОСОБА_2 , тому повторне дослідження доказів та виклик свідків не передбачені під час апеляційного перегляду.

Клопотання захисника щодо визнання доданого до справи відеозапису місця події недопустимим та неналежним доказом , не є слушним з огляду на таке.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому долучений до протоколу відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП та обґрунтовано взятий до уваги судом першої інстанції.

Посилання захисника на застосування аналогії закону з КПК України щодо недопустимості доказу, зокрема, відеозапису місця події, не є слушним, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної у п. 21, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року (справа №208/712/19) Згідно із законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Разом з тим, судом не було враховано, що згідно із довідкою бази із бази даних НАІС МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та виключенню з постанови суду посилання на застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Гудим І.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, виключити з постанови суду посилання на застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді стягнення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко