Справа № 951/178/25
Провадження №3/951/119/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Лавренюк О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) Відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, не працює,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №424505 від 15.03.2025, 15.03.2025 близько 10:30 год. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька ОСОБА_2 , в ході якого виражався нецензурними словами, чинив моральний та психологічний тиск, але реальних дій для вчинення своїх погроз не здійснював.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань до суду не подав, як і доказів поважності причин неприбуття в судове засідання.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , враховуючи, що вимогами статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що його син ОСОБА_1 є колишнім військовослужбовцем, під час проходження військової служби отримав важке поранення, внаслідок чого набув статусу особи з інвалідністю III групи. У результаті пережитої травми виникають труднощі у спілкуванні з сином, непорозуміння. Також зазначив, що 15.03.2025 близько 10:30 год. між ним та сином ОСОБА_1 виник дрібний побутовий конфлікт, в результаті якого ОСОБА_1 шкоди його фізичному та психічному здоров`ю завдано не було, про що подав суду письмову заяву.

Суд, ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, заслухавши пояснення потерпілого, дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винною у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому законодавець у положеннях статті 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу.

Відповідно до частини першої статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з частиною першою статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 № 3733-IX, який набув чинності 19.12.2024, статтю 173-2 КУпАП викладено в новій реакції.

Диспозиція частини першої статті 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, з 19.12.2024 диспозиція частини першої статті 173-2 КУпАП в якості обов`язкового елементу об`єктивної сторони правопорушення передбачає заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №424505 від 15.03.2025 додано:

електронний рапорт від 15.03.2025,

письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.03.2025.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 до протоколу про адміністративне правопорушення не додано. У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив спричинення йому будь-якої шкоди діями ОСОБА_1 .

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Таким чином, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони домашнього насильства згідно з частиною першою статті 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 3733-ІХ, що діє з 19.12.2024) є саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, відсутність в матеріалах справи доказів, що така шкода була завдана, виключає в діях ОСОБА_1 наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак тягар доказування на предмет доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в розумінні статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, пояснення потерпілого в судовому засіданні свідчать про наявність побутового конфлікту між ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_2 .

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що самі по собі конфліктні стосунки між родичами, вживання ними нецензурної лексики в ході побутових конфліктів, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП. Тільки у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо вони викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, зазначені дії становлять собою об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень потерпілого ОСОБА_2 , жодної шкоди його фізичному чи психічному здоров`ю внаслідок побутового конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_1 15.03.2025, завдано не було.

При цьому слід врахувати, що приймаючи рішення у справі, суд повинен спиратися лише на ті показання, які були отримані безпосередньо в залі суду під час проведення допиту особи, адже показання, потерпілого чи свідка - це одне з найважливіших джерел доказів в адміністративному процесі, з якого суд одержує відомості про наявність чи відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

З врахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи поза розумним сумнівом не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, виходячи з принципу зазначеного у статті 62 Конституції України про те, що будь-яке обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиного першою статті 173-2 КУпАП.

При цьому суд враховує, що статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись статтями 7, 9, 173-2, 245, 247, 251-252, 254, 268, 277, 283-284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Суддя О.М. Лавренюк