ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Лутай А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Володиимрського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №596189, складеного 29.12.2024 інспектором СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Гоменюком В.Л. 29.12.2024 року близько 21.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода його психічному здоров"ю, що кваліфіковано за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, просила справу розглядати у її відсутності, заперечила факт вчинення нею даного правопорушення. Крім того, подала свої письмові пояснення , в яких зазначила, що проживає в будинку , що належить її батьку разом зі своєю дочкою та цивільним чоловіком , займається благоустроєм будинку, сплачує комунальні послуги, однак ОСОБА_2 влаштовує неможливу для проживання атмосферу , регулярно провокує сварки, нецензурно лається, оскільки має на меті виселити її з вказаного будинку. В результаті таких дій ОСОБА_2 вона з сім"єю проживає у постійному стресі. Вказує, що не вчиняла психологічного насилля відносно батька, а тому звинувачення є безпідставними.

Суд важає можливим розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки її явка не є обов"язковою.

Захисник Омелянюк М.В. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 неодноразово викликався в судове засідання для підтвердження або спростування викладених у протоколі обставин, проте жодного разу не з`явився.

Заслухавши пояснення порушника, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Як передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що:

- психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, самі по собі образи та докори не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження спрямовані на обмеження волевиявлення особи, викликають у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, що не встановлено в суді.

Важливо також відрізняти домашнє насильство від конфліктних стосунків. Людина , що чинить домашнє насильство , маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права і свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна із сторін намагається зайняти позицію , несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій -це конфлікт.

Суд вважає, що долученими до матеріалів справи доказами не доведено вчинення ОСОБА_1 29.12.2024 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .

Згідно долученої до протоколу Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у ОСОБА_2 відсутні побоювання за власну безпеку.

Крім того, з пояснень ОСОБА_3 (цивільний чоловік ОСОБА_1 ). долучених до матеріалів справи встановлено, що 29.12.2024 року між ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_2 виникла побутова сварка через неприязні відносини , обидва вони вживали нецензурну лайку та всіляко ображали один одного, після чого ОСОБА_2 взяв у руки скляну банку та кинув у бік ОСОБА_1 після чого остання зателефонувала до поліції на спецлінію 102.

Вказані обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи рапортом помічника чергового Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Яцків Т.Ю., відповідно до якого 29.12.2024 року о 20.52 надійшло повідомлення зі служби 102 відповідно до якого заявниця ОСОБА_1 повідомила, що батько поводить себе неадекватно, дана поведінка повторюється не вперше.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено зі слів потерпілого, який в судове засідання не з`явився та не підтвердив обставини викладені в протоколі. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи..

Наведені у протоколі дії ОСОБА_1 , з урахуванням її письмових пояснень, пояснень свідка ОСОБА_3 , рапотра, свідчать лише про факт наявності між батьком та дочкою конфліктної ситуації.

З огляду на наведене , сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення домашнього насильства в розумінні вимог ст.172-3 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З наведеного, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247, ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя А.М. Лутай