Справа № 703/851/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.,

прокурора Сільченко Н.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, директора Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , яку розпорядженням сільського голови Балаклеївської сільської ради від 02.06.2022 №83-к призначено на посаду директора Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області», відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агенства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, а саме маючи обов`язок подати таку декларацію до 31.01.2024, подала її 30.12.2024, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вона ж, перебуваючи на посаді директора Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області», відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агенства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, а саме маючи обов`язок подати таку декларацію до 31.03.2024, подала її 23.12.2024, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вказала на наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки матеріалами справи про адміністративне правопорушення в повній мірі підтверджується винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому правопорушенні визнала, пояснила, що не навмисне допустила порушення законодавства в галузі протидії корупції. В середині 2022 року була призначена на посаду, яку займає і на даний час. На початку 2023 року зверталася до особи, уповноваженої в сільраді з питань протидії корупції для отримання роз`яснень, чи має подавати декларацію за 2022 рік. Отримала відповідь, що для її посади такого обов`язку не передбачено, особи, які таку посаду займали раніше, майнових декларацій не подавали. В 2024 році, навіть приблизної дати пригадати не може, уповноважена особа сільської ради повідомив їй, що вона не подала декларацію, проте мала такий обов`язок. З обов`язком подавати майнову декларацію взагалі знайома, оскільки подавала раніше, будучи співробітником ДП «Укрзалізниця». З приводу допущеного неумисно правопорушення жалкує.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та її вину доведено поза розумним сумнівом.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 КУпАП, законами України може бути передбачено й інші строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне, без поважних причин подання декларації, і ця норма є відсилочною до відповідного закону, який повинен встановлювати та передбачати чіткі та конкретні терміни для вчинення таких дій, як подання того чи іншого виду декларації.

Відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, Фонду розвитку підприємництва, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, члени Ради нагляду за аудиторською діяльністю Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, які не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті, посадові особи та інспектори Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, члени Ради Аудиторської палати України, посадові особи Аудиторської палати України та працівники комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України та комітетів з контролю якості аудиторських послуг професійних організацій аудиторів та бухгалтерів, Голова, заступники Голови, інші члени Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, крім обраних з числа здобувачів вищої освіти та представників всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців, а також посадові особи секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Відповідно до роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.02.2021 року №1, при вирішенні питання належності осіб до посадових осіб юридичних осіб публічного права (відповідно до підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону) першочергово виникає питання розмежування статусу юридичних осіб публічного та приватного права (якщо статут, інший правовстановлюючий документ юридичної особи не містить чіткого визначення такого статусу).

Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права (ст. 81 ЦК України).

Держава, територіальні громади можуть створювати юридичні особи як публічного, так і приватного права (ст. 167, 169 ЦК України).

З урахуванням положень ЦК України, ГК України, інших законів України можна сформулювати найбільш суттєві ознаки юридичної особи публічного права:

1) створення на підставі: розпорядчого акта Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (абз. 3 ч. 2 ст. 81 ЦК України); у випадках, встановлених законом, установчого документа (абз. 2 ч. 3 ст. 81 ЦК України);

2) визначення правового статусу ЦК України або окремим законом України (наприклад, розділ ІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 10-11 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» тощо);

3) метою та основним видом діяльності юридичної особи є реалізація публічних функцій держави чи територіальної громади, які покладені на них Конституцією та законом України (наприклад ст. 10 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» тощо);

4) допоміжний характер підприємницької діяльності до її основної діяльності.

Юридичній особі публічного права не обов`язково мають бути притаманні усі зазначені ознаки.

Так, для з`ясування питання, чи належить та або інша юридична особа (об`єднання юридичних осіб) до юридичних осіб публічного чи приватного права, необхідно аналізувати всю сукупність нормативно-правових актів та правовстановлюючих документів, які визначають правовий статус безпосередньо цієї юридичної особи (об`єднання).

Як вбачається із Положення «Про комунальний заклад «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області», заклад є бюджетною установою, рішення про створення, ліквідацію або реорганізацію якої приймає Балаклеївська сільська рада, яка є засновником (п. 1.6 Положення). Згідно із п. 1.7 Положення, заклад підпорядковується сільському голові та виконавчому комітету Балаклеївської сільської ради.

З викладеного вбачається, що заклад створюється розпорядчим актом органу місцевого самоврядування.

Створення бюджетних (комунальних) закладів Центр надання соціальних послуг передбачене Законом України «Про соціальні послуги», їх діяльність здійснюється, зокрема, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №177 «Деякі питання діяльності центрів надання соціальних послуг» на підставі Типового положення.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

При визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій. Тому навіть у разі невизначення працівника посадовою особою у статутних чи інших внутрішніх документах підприємства, він може бути посадовою особою і бути суб`єктом декларування в розумінні Закону (з огляду на здійснювані ним адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції).

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Відповідно до п. 7.1 Положення, заклад очолює директор, який призначається на посаду та звільняється із посади засновником. Згідно з п. 7.2 Положення, директор, поміж іншого, здійснює керівництво діяльністю установи, видає, в межах своєї компетенції, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Вказане в сукупності приводить до висновку, що ОСОБА_1 за посадою є суб`єктом, на якого поширюється дія закону України «Про запобігання корупції» та який несе відповідальність за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Відповідно ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2-7 Прикінцевих положень ЗУ «Про запобігання корупції» (в редакції Закону № 3384-IX від 20.09.2023, що вступили в законну силу з 12.10.2023) особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з розпорядженням сільського голови Балаклеївської сільської ради від 02.06.2022 №83-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області».

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларації особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік 30.12.2024 о 14:14 год, за 2023 рік 23.12.2024 об 11:31 год.

Окрім визнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення №53/2025 від 04.02.2025 та №53/2025 від 04.02.2025, що відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, в яких викладені обставини вчинення адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- рапортом про виявлення імовірних правопорушень, пов`язаних із корупцією від 02.01.2025;

- копією щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за 2022 рік, з якої вбачається, що вона подана 30.12.2024 о 14:14 год;

- копією щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за 2023 рік, з якої вбачається, що вона подана 23.12.2024 об 11:31 год;

- копією розпорядження сільського голови Балаклеївської сільської ради від 02.06.2022 №83-к, яким ОСОБА_1 призначено на посаду директора Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області»;

- копією посадової інструкції директора Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області», якою підтверджується покладення на директора закладу організаційно-розпорядчих функцій;

- копією Положення про комунальний заклад «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради Черкаської області».

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 доведена повністю.

Протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 складені 04.02.2025, отже, станом на 03.03.2025 не сплинув строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому судом приймається до уваги, що дії особи, яка притягується до адміністративного правопорушення, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, що допущене неумисно, особу порушника, яка має похилий вік, є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, ступінь вини, що існує в формі необережності, майновий стан, що вбачається із тексту декларацій, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Визначаючи міру адміністративного стягнення, суд враховує що, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, хоча нею вчинено два правопорушення, але стягненню вона не піддавалася, а тому приходить до висновку про накладення стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, оскільки таке стягнення буде достатнім засобом виховання особи та запобігатиме вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, счтягується судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особу із інвалідністю ІІ групи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 34, 40-1, 283, 280, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити покарання із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн (отримувач коштів: ГУК у Черкаській області /тг м. Сміла 21081100, код ЄДРПОУ отримувача: 37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023753, код класифікації: 21081100).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_2 стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, прокурором протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.В.Овсієнко