Справа № 161/4294/25
Провадження № 3/0158/231/25
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2025 року м. Ківерці
Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Поліщук С.В., розглянувши справу, яка надійшла з Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №594917 від 26.02.2025р., ОСОБА_1 , 26.02.2025р. о 08 год. 00 хв., перебуваючи за адресою свого місця проживання АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного та економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою, пошкодив належний останній мобільний телефон марки «Айфон 13», внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №594918 від 26.02.2025р., ОСОБА_1 , 26.02.2025р. о 08 год. 00 хв., перебуваючи за адресою свого місця проживання АДРЕСА_1 , в присутності своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного та економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою, пошкодив належний останній мобільний телефон марки «Айфон 13», внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд даної адміністративної справи у його відсутності, вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визнає в повному об`ємі, просить суворо не карати. За частиною 2 ст. 173-2 КУпАП вини не визнає, оскільки будь-яких неправомірних дій відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 не вчиняв.
В силу ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.
Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Із наведеного слідує, що домашнім насильством є будь-які із вищеперелічених дій кривдника.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується наступними дослідженими доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №594917 від 26.02.2025р.;
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 від 26.02.2025р.;
- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;
- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №648447.
Таким чином, з врахуванням досліджених доказів, наявних в матеріалах справи, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини та обставини даної справи, приходжу до висновку, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №594918 від 26.02.2025р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суддя зазначає наступне.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність події, наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №594918 від 26.02.2025р., а також інших письмових доказів, зокрема письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 від 26.02.2025р. не вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії або бездіяльності передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправних дій чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на підставі ч.7 ст. 283 КУпАП слід стягнути судовий збір у сумі 605, 60 грн. в дохід держави.
Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук