Номер провадження: 33/813/696/25
Справа № 521/1985/23
Головуючий у першій інстанції Іщенко О. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці Ревенко Т.А.,

захисника Морякова К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Волкова А.С. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Румунії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України,

встановив:

оскарженою постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, що був ввезений на митну територію України, а саме: моторної яхти «Sunrise» реєстраційний номер - НОМЕР_1 , прапор - ОСОБА_3 та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до оскарженої постанови, місцевим судом встановлено, що 10.08.2021 року за декларацією тимчасового ввезення № UA50006000/2021/889 в порт Одеса прибула моторна яхта «Sunrise» реєстраційний номер - SL108064, прапор - Sierra Leone, громадянин Румунії ОСОБА_2 зобов`язався вивезти моторну яхту «Sunrise» за межі території України у строк до 09 серпня 2022 року.

В розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення громадянином Румунії ОСОБА_2 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування моторної яхти «Sunrise», реєстраційний номер - SL108064, прапор - Sierra Leone.

Виходячи з вищенаведеного, громадянин Румунії ОСОБА_2 повинен був вивезти з митної території України моторну яхту «Sunrise», реєстраційний номер - НОМЕР_1 , прапор - Sierra Leone до 09.08.2022 року. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даної моторної яхти станом на 13.09.2022 року відсутня.

На підставі викладених обставин, 13.09.2022 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил №1108/50000/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Дії ОСОБА_2 місцевий суд кваліфікував за ч.6 ст.481 МК України, за кваліфікуючими ознаками: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

Не погоджуючись з постановою, захисник Волков А.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про порушення митних правил за ч.6 ст.481 МК України щодо ОСОБА_2 , у зв?язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення, конфіскований моторний транспортний засіб яхту «Sunrise» прапор Sierra Leone повернути законному власнику.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що місцевим судом невірно застосовано положення матеріального та процесуального закону, не враховано, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та безпідставно накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації моторного транспортного засобу.

Крім того, захисник у апеляційній скарзі посилається на наступне:

-судом не враховано, що суб?єкт адміністративного правопорушення ОСОБА_2 є громадянином Румінії та постійно мешкає за межами України;

-суд не здійснив належних викликів ОСОБА_2 , чим позбав його можливості висловити свою позицію по справі, а також скористатися професійною правовою допомогою;

-суд не врахував, що на момент повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ОСОБА_2 перебував за межами України, в подальшому не зміг приїхати до України у серпні 2022 року для вивезення яхти за межі митної території України або для належного оформлення продовження строку тимчасового ввезення з причин, які від нього не залежать, а саме через триваючі воєнні дії Російської Федерації проти України, загрози власному життю та здоров`ю, пов`язані із перебуванням в Україні;

-судом не враховано, що вихід суден маломірного флоту був неможливим з українських морських портів та залишається неможливим до теперішнього часу через триваючу збройну агресію;

-суд не врахував, що моторна яхта «Sunrise» належить компанії DEPUT SOCIETE LIMITED, яка є резидентом ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 , що позбавляло суд можливості застосовувати адміністративне стягнення у виді конфіскації яхти;

-суд не з`ясував наявність чи відсутність пом`якшуючих або обтяжуючих обставин, та наявність на утриманні ОСОБА_2 неповнолітньої дитини ;

-конфіскація яхти на користь держави позбавляє ОСОБА_2 основного джерела доходу, оскільки він був її капітаном.

Крім того, захисник Волков А.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що протокол про порушення митних правил місцевим судом розглянуто без участі ОСОБА_2 та без його виклику, судових повісток чи повідомлень від суду останній не отримував, копія постанови йому судом не надсилалась. Із текстом постанови ОСОБА_2 ознайомився лише 07.02.2025 року, після чого захисником невідкладно подана апеляційна скарга.

До початку апеляційного розгляду, представник Одеської митниці Ревенко Т.А. подала заперечення на клопотання захисника Волкова А.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просила відмовити в їх задоволенні, а постанову суду залишити без змін.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний розгляд, проведено за відсутності особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 та захисника Волкова А.С., яким подано апеляційну скаргу, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Захисник Моряков К.І. повідомив суду, що Glazov Vitali та захисник Волков А.С. обізнані про розгляд справи, однак не мають можливості з`явитися в судове засідання, вважав можливим здійснювати розгляд за їх відсутності.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи; заслухавши захисника Морякова К.І., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Волкова А.С., просив їх задовольнити; представника Одеської митниці Ревенко Т.А., яка заперечувала проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційної скарги, одночасно не заперечувала проти зміни постанови місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення, вважала застосувати стягнення у виді штрафу; дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги; суд дійшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_2 та його захисники не приймали участь в судовому засіданні суду першої інстанції. Відповідно до матеріалів провадження, справа розглянута 16.02.2023 року без участі Glazovа Vitali та його захисника. Відомостей про направлення вказаним особам копії постанови матеріали справи не містять.

Апеляційна скарга захисником Волковим А.С. на постанову місцевого суду подана до Малиновського районного суду м. Одеси 18.02.2025 року (а.с.31-67).

Оскільки оскаржена постанова ухвалена за результатами судового розгляду, участь в якому ОСОБА_2 та його захисники не приймали, апеляційну скаргу подано фактично з пропуском строку на апеляційне оскарження.

За наведених обставин суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити стороні захисту право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 належним чином викликався до суду та був сповіщений в передбачений законом спосіб про дату та час судового розгляду, а також матеріали справи не містять підтвердження, що Glazov Vitali була вручена, або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови, у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо не отримання копії оскарженої постанови з можливістю подання апеляційної скарги в строки, передбачені діючим КУпАП, а матеріалами справи ці доводи апелянта не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено наступне.

Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ч.1 ст.486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена постанова в цілому є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог МК України та КУпАП.

Приймаючи рішення по справі, місцевий суд вірно встановив обставини правопорушення та на законних підставах визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил №1108/50000/22 від 13.09.2022 року; доповідною запискою від 13.09.2022 року; декларацією тимчасового ввезення (тимчасового вивезення) яхти №500060000/2021/889 від 10.08.2021 року, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.

При цьому, захисником Волковим А.С. (в апеляційній скарзі) та захисником Моряковим К.І. (у судовому засіданні) не зазначено щодо існування будь-яких порушень у долучених до матеріалів справи митницею документів, або наявності в них невірних чи неточних даних.

Відповідно до ч.6 ст.481 МК України, законом передбачено адміністративну відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування

Відповідно до ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте, МК України передбачає і обставини, за яких особою, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть бути не вивезені у встановлений строк, але за дотриманням відповідних зобов`язань.

Так, абзацом 4 частини 4 статті 380 МК України передбачено, що строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Частиною 1 статті 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, 10.08.2021 року, за декларацією тимчасового ввезення №UA50006000/2021/889 в порт Одеса прибула моторна яхта «Sunrise» реєстраційний номер - SL108064, прапор - Sierra Leone, громадянин Румунії ОСОБА_2 зобов`язався вивезти моторну яхту «Sunrise» за межі території України у строк до 09 серпня 2022 року.

В розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення громадянином Румунії ОСОБА_2 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування моторної яхти «Sunrise», реєстраційний номер - SL108064, прапор - Sierra Leone.

Виходячи з вищенаведеного, громадянин Румунії ОСОБА_2 повинен був вивезти з митної території України моторну яхту «Sunrise», реєстраційний номер - НОМЕР_1 , прапор - Sierra Leone до 09.08.2022 року.

Таким чином граничним строком вивезення з митної території України вказаного транспортного засобу є 09.08.2022 року.

Проте, станом на дату складення митним органом протоколу про порушення митних правил - 13.09.2022 року, інформація щодо вивезення за межі митної території України даної моторної яхти відсутня, тобто ОСОБА_2 будь-яких дій щодо вивезення транспортного засобу не прийняв.

Апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, з посиланням фактично лише на те, що останній не міг приїхати в Україну у серпні 2022 року для вивезення яхти за межі митної території України або для належного оформлення продовження строку тимчасового ввезення, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, з огляду на таке.

Апеляційний суд враховує Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стала підставою для введення з 24.02.2022 року воєнного стану, визнано обставинами дії непереборної сили, які діють до офіційного їх закінчення.

Однак, зазначені обставини не призводять до автоматичного звільнення від відповідальності щодо невиконання зобов`язань.

Приписами ст.192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявлено митного режиму» якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Дії обставин непереборної сили, які завадили ОСОБА_2 звернутись до митного органу до спливу строку тимчасового ввезення до 09 серпня 2022 року, в тому числі і з введеним на території України з 24.02.2022 року воєнного стану, матеріали справи не містять та стороною захисту не надано.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_2 не звертався в будь-який спосіб до митного органу стосовно продовження строку тимчасового ввезення моторної яхти, хоча не був позбавлений такої можливості.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 після введення воєнного стану не міг приїхати в Україну, колегія суддів визнає неспроможними та такими, що спростовуються документами, долученими представником митниці до поданих заперечень.

Так, відповідно до долученого представником митниці Електронного журналу пасажирського пункту пропуску вбачається, що ОСОБА_2 , 15.04.2024 року в`їжджав на територію України, однак перебуваючи на території України не вжив заходів щодо вивезення яхти чи звернення до митних органів із відповідною заявою щодо вирішення вказаного питання.

Стороною захисту вказані обставини не спростовані.

За таких обставин введення на території України воєнного стану, на переконання апеляційного суду, не перешкоджало ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.ст.192, 460 МК України звернутись із заявою до митного органу, повідомивши про причини неможливості вивезення транспортного засобу, оскільки введення воєнного стану в Україні не може бути в даній справі безумовною підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов?язань. Суд враховує міжнародну практику відповідно до якої, обставина форс-мажору, в т.ч. воєнний стан, автоматично не звільняють від відповідальності.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Водночас, у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскарженої постанови, з огляду на те, що місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.283 КУпАП, ст.ст.458, 489 МК України, оскільки в абзаці п`ятому мотивувальної частини постанови суд припустився помилки та виклав обставини, які апеляційний суд визнає суперечливими.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскарженої постанови, розглянувши протокол про порушення митних правил №1108/50000/22 від 13.09.2022 року за ч.6 ст.481 МК України, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, через перевищення ним встановленого ст.380 МК України строку тимчасового ввезення моторної яхти «Sunrise» (прапор Sierra Leone), більше ніж на тридцять діб.

Відповідно до довіреності від ОСОБА_6 , як представника компанії DEBUT SOCIETE LIMITED, уповноважив ОСОБА_7 керувати моторним судном «Sunrise», оформлювати митні документи, отримувати та подавати різні документи, пов?язані із входом, стоянкою та виходом судна на території іноземних держав тощо. Відповідно до вказаної довіреності право на використання моторного судна надано виключно в особистих цілях. Заборонено використання в комерційних цілях, а також перевезення товарів, вантажів та пасажирів (а.п.14).

Разом з тим, зміст п`ятого абзацу мотивувальної частини оскарженої постанови не відповідає висновку суду та доказам на підтвердження винуватості особи, оскільки місцевий суд кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.6 ст.481 МК України, за кваліфікуючими ознаками: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб. Тобто суд вказав кваліфікуючі ознаки значно ширші ніж ті, які ставились в вину митним органом ОСОБА_2 , оскільки право на використання яхти було надано виключно в особистих цілях, а використання вказаної яхти, як транспортного засобу комерційного призначення, матеріалами судової справи не підтверджується.

Апеляційний суд відносить вказаний недолік постанови місцевого суду до такого, який фактично не впливає на правильність висновків суду та законність рішення про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, оскільки встановлені судом недоліки оскарженої постанови можливо усунути за результатами апеляційного розгляду, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова підлягає зміні в цій частині, шляхом викладення в іншій редакції п`ятого абзацу мотивувальної частини постанови щодо кваліфікації дій Glazovа Vitali за ч.6 ст.481 КУпАП, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів.

Крім того, апеляційний суд визнає слушними доводи захисника стосовно необґрунтованості накладення місцевим судом адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу - моторної яхти «Sunrise», з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні ЄСПЛ, від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

Санкція ч.6 ст.481 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Тобто, формально, зазначений транспортний засіб підпадає під дію ч.6 ст.481 МК України в частині конфіскації майна, однак місцевий суд, при визначені виду стягнення, не врахував той факт, що моторна яхта «SUNRISE» не належить правопорушнику.

Відповідно до постійного свідоцтва про реєстрацію №VHQ-000-17-2044 судно «SUNRISE» офіційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 , МЕЙН СТРІТ РОУД ТАУН 90, ТОРТОЛА, БРИТАНСЬКІ ВІРГІНСЬКІ ОСТРОВИ (а.п.13, 51).

Вказана інформація також міститься в п.3 Декларації тимчасового ввезення (тимчасового вивезення) яхти №500060000/2021/889 від 10.08.2021 року, де зазначено, що ОСОБА_2 діє згідно довіреності.

Вказані обставини узгоджуються із наявною в матеріалах справи довіреністю від ОСОБА_9 як уповноваженої особи компанії DEBUT SOCIETE LIMITED на Glazovа Vitali ( ОСОБА_10 ), якому доручено керувати моторним судном «SUNRISE» та вчиняти певні інші дії.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що моторна яхта «SUNRISE» належить компанії DEBUT SOCIETE LIMITED, а Glazov Vitali керував нею та оформлював митні документи на підставі довіреності.

Апеляційний суд наголошує, що поза увагою місцевого суду залишилося те, що будь-яких доказів, які б вказували на те, що власник транспортного засобу компанія DEBUT SOCIETE LIMITEDпричетна до вчиненого адміністративного правопорушення або її уповноваженим особам було відомо щодо протиправних дій ОСОБА_2 , митними органами встановлено не було та суду не надано.

Таким чином, у даній справі, судом першої інстанції при прийнятті рішення про конфіскацію яхти, не враховано співрозмірність накладення такого стягнення, чим не забезпечено справедливий баланс між суспільним інтересом та захистом права власності юридичної особи - власника транспортного засобу, уповноважені особи якої не є особами, які причетні до порушення митних правил та не притягуються в даній справі до адміністративної відповідальності.

Одночасно, апеляційний суд критично відноситься до доводів сторони захисту про те, що конфіскація яхти позбавила ОСОБА_2 основного джерела доходу, капітаном якої він був, оскільки протягом тривалого часу яхта перебуває в Україні, а ОСОБА_2 за її межами, тому відсутні підстави вважати, що керування даною яхтою є основним джерелом його доходу. Крім того, відповідно до довіреності, яхта перебувала в користуванні ОСОБА_2 виключно в особистих цілях.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що в даній справі достатнім і співрозмірним є застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.6 ст.481 МК України.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника Волкова А.С. підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції зміні шляхом викладення в іншій редакції п`ятого абзацу мотивувальної частини постанови щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 та абзацу першого резолютивної частини постанови стосовно виду накладеного адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Волкова А.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Волкова А.С. задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.6 ст.481 МК України, та на нього накладене адміністративне стягнення змінити.

Викласти абзац п?ятий мотивувальної частини постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року в такій редакції:

«Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч.6 ст.481 МК України, за кваліфікуючими ознаками: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб».

Абзац перший резолютивної частини постанови викласти в такій редакції:

« ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10000 (десяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський