Номер провадження: 33/813/809/25
Номер справи місцевого суду: 511/2656/24
Головуючий у першій інстанції Бобровська І.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

адвоката особи яка притягається до адміністративної відповідальності Алексєєва Віктора Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката Алексєєва Віктора Вікторовича який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в КЗ «Роздільнянський ліцей № 4», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 605, 60грн на користь держави.

Згідно із постановою суду, 03.07.2024 року о 22.10 год. в м. Роздільна, вул. Європейська, ОСОБА_1 керував авто Cіtroen д/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. На місці зупинки, зі згоди водія було запропоновано продути газоаналізатор Драгер 6810, на що водій ОСОБА_1 відмовився, а також від проходження в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, під відео запис на боді-камеру №4. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, адвокат Алєксєєв В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що під час прийняття оскаржуваної постанови судом не надано належної оцінки доводам сторони захисту щодо порушення вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Сторона захисту просить звернути увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення ААД №479237 містить чисельні виправлення та закреслення, що у свою чергу призвело до неможливості встановлення певних обставин (дати складання протоколу про адміністративне правопорушення та часу). Крім того, як вбачається з відеозаписів долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, про що в протоколі була зроблена відповідна відмітка, але ОСОБА_2 під диктовку поліцейських та поліцейськими наступного дня о 07.29 год. 04.07.2024 до протоколу вносяться нові відомості і лише після цього копія протоколу надається ОСОБА_1 , а тому на думку сторони захисту зазначений протокол неможливо розцінювати як доказ вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його зміст не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. І взагалі, з матеріалів справи слідує, що у справі відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП.

Крім того, звертається увага на те, що законних та допустимих підстав зупинки ОСОБА_3 у поліцейських не було, і поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_4 про конкретну причину зупинення його транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, а лише повідомлено про те, що не працює під світка заднього номерного знаку, але постанову про вчинення адміністративного правопорушення 03.07.2024 стосовно ОСОБА_1 за ст. 121-3 КУпАП не було складено, що підтверджується відеозаписами долученими до матеріалів справи.

Також в скарзі зазначається, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам сторони захисту, щодо порушення поліцейськими вимог Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки. Відеозаписи які долучені до матеріалів справи є недопустимими і не можуть бути враховані судом під час прийняття остаточного рішення у справі, оскільки, вони є не безперервними, і не відображають інформацію про належність та допустимість приладу на який зроблено відео фіксацію, відеозапис не має обов`язкових атрибутів, а саме серійного номеру боді-камери, а реквізити зазначені на відеозаписі не відображають інформації про належність та допустимість приладу на який зроблено відео фіксацію.

Не надано належної оцінки і доводам сторони захисту, щодо порушення поліцейськими конституційних прав ОСОБА_1 , останньому взагалі не було роз`яснено права передбачені ст. 55, 56, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Захист просить звернути увагу також на те, що поліцейськими огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають тим, на які поліцейський посилався під час зупинки транспортного засобу та зазначені у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. І взагалі вказаний акт огляду ОСОБА_1 не вручався, він його не підписував та взагалі ніколи не бачив.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Алексєєва В.В. який підтримав доводи викладене в апеляційній скарзі, просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 479237 від 03.07.2024 року, відповідно до якого 03.07.2024 року о 22.10 год. в м. Роздільна, вул. Європейська, ОСОБА_1 керував авто Cіtroen д/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. На місці зупинки, зі згоди водія було запропоновано продути газоаналізатор Драгер 6810, на що водій ОСОБА_1 відмовився, а також від проходження в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, під відео запис на боді-камеру №4. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1ст. 130 КУпАП; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, не стійка хода; відеозапис з боді-кмери, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій категорично відмовився; направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння.

Вищезазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Обставини внесення виправлення дати та часу складання цього протоколу були предметом перевірки під час розгляду справи в суді першої інстанції та було встановлено, що наявні виправлення в протоколі носять формальний характер та є опискою, не є суттєвими та дозволяють зрозуміти зміст викладено, не змінюють суть і обставини вчинення адміністративного правопорушення та не впливають на кваліфікацію дій особи, а тому не впливають на допустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу.

Апеляційний зауважує, що з встановлених обставин цієї справи вбачається, що наявність виправлень у протоколі про адміністративного правопорушення, щодо дати його складання не може бути єдиною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Посилання захисту на те, що ОСОБА_1 підписав протокол наступного дня та власноруч вніс до нього пояснення під диктовку працівника поліції, хоча на відео зафіксована його відмова від підпису, заслуговують на увагу, але не є підставою для скасування постанови, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 власноруч робить внесення у протокол і розписується за отримання тимчасового посвідчення.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості, як обраний спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються відеозаписом з місця вчинення правопорушення, що міститься на DVD-диску. На зазначеному відео зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Щодо доводів апелянта, що у співробітників поліції не було законних та допустимих підстав зупинки ОСОБА_4 і його не було проінформовано про конкретну причину зупинки, є безпідставними, оскільки останнього було проінформовано про причини зупинки і в подальшому за ст. 121-3, ст. 122 КУпАП складено протокол серії ББА № 256272, копія якого долучена до матеріалів справи

Крім цього, апеляційний суд зауважує, що предметом розгляду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння водія. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному.

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а ознаки алкогольного сп`яніння не відповідають тим, на які поліцейський послався під час зупинки транспортного засобу відхиляються оскільки відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, тому працівники поліції, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, не стійка хода, які зазначили у протоколі про адміністративне правопорушення, не допустили жодних порушень чинного законодавства.

Наявність у матеріалах справи акту і направлення на проходження медичного огляду які не підписані ОСОБА_1 , усупереч доводам апеляційної скарги, містить усі необхідні відомості та апеляційний суд не вбачає допущення порушень при їх складанні, які би ставили під сумнів відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі в медичному закладі, факт чого в повному обсязі зафіксовано даними відеозапису. Водночас слід зазначити, що направлення водія на огляд для визначення стану сп`яніння має виключно організаційно-забезпечувальну функцію і законодавством не передбачено обов`язку вручення його копії водію, а також підписання цього документа водієм.

Не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що відеозаписи не є безперервними, оскільки відеозаписи є електронними документами, оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Твердження, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про технічний пристрій, яким здійснено відеофіксацію, суд вважає необґрунтованими.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Відсутність інформації про номер та серію відеокамери, дати її виробництва, відомостей про джерело походження відеозапису, відсутність у матеріалах свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери" - ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, оскільки долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку. Крім того, у працівників поліції немає обов`язку щодо зазначення таких відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були також підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Алексєєва Віктора Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов