КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/715/24 Головуючий у І інстанції - Константінова К.Е.
апеляційне провадження №33/824/1788/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Савинського Сергія Миколайовича, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Савинського Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

директора ТОВ «ПРОМОНТІ»

зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, а провадження закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

установив:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП, а провадження закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівниками ДПС не було належним чином встановлено та доведено, що саме ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, про яке вказано у протоколі.

Так, працівниками ДПС не вказано у протоколі на підставі якого саме внутрішнього акту Товариства (наказу, трудового договору, інструкції тощо) ОСОБА_1 є посадовою особою товариства, відповідальною за проведення розрахунків в магазині за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.19., стр. 2 посадової інструкції «Директора» ТОВ «ПРОМОНТІ», затвердженої Рішенням Учасника ТОВ «ПРОМОНТІ» №0102/21 від 01 лютого 2021р., на ОСОБА_1 дійсно покладено обов`язок «здійснення операцій по відображенню на касовому апараті всіх отриманих від покупців грошових сум, відповідно до експлуатації ККА, розрахунку клієнтів зі використанням РРО, відповідних пристроїв та детектора валюти».

Водночас, акцентує увагу на тому факті, що до п. 2.3, стр. 2 посадової інструкції Адміністратора залу ТОВ «ПРОМОНТІ», затвердженої 01.02.2021р. №2 директором ТОВ «ПРОМОНТІ», обов`язок щодо «розрахунку клієнтів зі використанням РРО» покладено також і на адміністратора залу.

Відповідно до п. 9, стр. 2 посадової інструкції «Керуючого магазином» ТОВ «ПРОМОНТІ», затвердженої 01.02.2021р. №1 обов`язок щодо контролю ведення касових операцій з використання РРО покладений на керуючого магазином.

При цьому, 30 жовтня 2023 року та 06 листопада 2023 року у магазині окрім ОСОБА_1 , були інші посадові особи товариства, а саме керуючий магазином ОСОБА_2 , а 04 листопада 2023 року у магазині окрім ОСОБА_1 була адміністратор залу ОСОБА_3 .

Одночасно захисником ОСОБА_1 - адвокатом Савинським С.М. заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, яке обґрунтоване тим, що вперше апеляційну скаргу було подано ним через підсистему «Електронний суд» 04 березня 2024 року та зареєстровано канцелярією Київського апеляційного суду 05 березня 2024 року.

07 березня 2024 року Київським апеляційним судом направлено лист №05-02/614/2024р. з якого вбачається, що Київський апеляційний суд направив на адресу Печерського районного суду м. Києва апеляційну скаргу адвоката на постанову Печерського районного суду м. Києва, для виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Іншим представником ОСОБА_1 , адвокатом Заболотньою В.С. в канцелярії Київського апеляційного суду було отримано інформацію про те, що відсутнє відкрите провадження у справі №757/715/24, та матеріали справи на адресу Київського апеляційного суду від суду першої інстанції не надходили.

20 січня 2025 року від Печерського районного суду м. Києва надійшла відповідь на адвокатський запит, з якої вбачається, що згідно даних автоматизованої системи документообігу Печерського районного суду м. Києва, апеляційна скарга на адресу Печерського районного суду м. Києва не надходила.

У відповідь на адвокатський запит від 20 січня 2025 року Київським апеляційним судом було повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи документообігу «Апеляція» до Київського апеляційного суду 05 березня 2024 року надійшла апеляційна скарга адвоката Савинського С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року.

Також зазначено, що на виконання вимог п. 3 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга адвоката Савинського С.М. отримана уповноваженою особою Печерського районного суду м. Києва 20 березня 2024 року, що підтверджується відповідним підписом.

Звертає увагу на те, що пропуск строків на подачу апеляційної скарги на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року стався не з вини скаржника.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, 04 березня 2024 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Савинським С.М. було подано апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду.

07 березня 2024 року Київським апеляційним судом направлено лист №05-02/614/2024р. з якого вбачається, що Київський апеляційний суд направив на адресу Печерського районного суду м. Києва апеляційну скаргу адвоката на постанову Печерського районного суду м. Києва, для виконання вимог ст. 294 КУпАП.

20 січня 2025 року від Печерського районного суду м. Києва надійшла відповідь на адвокатський запит захисника Лазоренко О.В., з якої вбачається, що згідно даних автоматизованої системи документообігу Печерського районного суду м. Києва, апеляційна скарга на адресу Печерського районного суду м. Києва не надходила.

Разом з тим, у відповідь на адвокатський запит від 20 січня 2025 року Київським апеляційним судом було повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи документообігу «Апеляція» до Київського апеляційного суду 05 березня 2024 року надійшла апеляційна скарга адвоката Савинського С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року.

Також зазначено, що на виконання вимог п. 3 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга адвоката Савинського С.М. отримана уповноваженою особою Печерського районного суду м. Києва 20 березня 2024 року, що підтверджується відповідним підписом.

Додатково було повідомлено апелянта, що він не позбавлений права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного, враховуючи, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Савинського С.М. від 04 березня 2024 року з невідомих причин не була долучена до матеріалів справи №757/715/24, проте з належних та допустимих доказів вбачається, що вона була подана в межах строків на апеляційне оскарження, що не позбавило апелянта права на повторне звернення з апеляційною скаргою, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, у рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

У рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчиненням правопорушення.

При цьому суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу від 14 грудня 2023 року №46299, ОСОБА_1 30 жовтня 2023 року, 04 листопада 2023 року та 06 листопада 2023 року, за адресою: вул. Хрещатик/Заньковецької, 15/4, м. Київ, будучи директором ТОВ «ПРОМОНТІ», вчинила порушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме: не провела розрахункові операції через РРО та не видала розрахункові документи відповідного зразку, чим порушила пункти 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», тобто вчинила дії передбачені частиною 1 статті 155-1 КУпАП.

Однак указане обвинувачення не можна визнати конкретним, оскільки воно не містить даних які, дозволяють встановити обставини за яких таке правопорушення було вчинено, з`ясувати (визначити) товари, які було продано відповідно до розрахункової операції, встановити особливості порушення форми та змісту розрахункового документа.

Частиною 1 статті 155-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП, до протоколу додано лише копію акту фактичної перевірки №007613 від 15 листопада 2023 року.

Разом з тим, апеляційний суд не має можливості перевірити правильність даних, які зафіксовано у вказаному акті, оскільки матеріали провадження не містять інших доказів.

У Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

У той же час, всі сумніви з приводу винуватості особи, яка притягається до відповідальності, трактуються на користь такої особи, за загальним правилом (стаття 62 Конституції України), винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

У цьому випадку, за наслідками розгляду матеріалів відносно ОСОБА_1 наявний обґрунтований сумнів у тому, що вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 155-1 КУпАП, оскільки фабула протоколу не конкретизована, а матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у суду першої інстанції були відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів складу у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155-1 КУпАП, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню, із закриттям провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Савинського Сергія Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Савинському Сергію Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Савинського Сергія Миколайовича задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 155-1 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько