Справа № 488/1108/24
Провадження № 33/812/122/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Михайленка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Михайленка Олександра Васильовича на постанову, яку ухвалив суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Федорченко А.А. у приміщенні цього ж суду 19 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560938 від 15 березня 2024 р. водій ОСОБА_1 15 березня 2024 р. о 23 год. 00 хв. по вул. Металургів, 34 у м. Миколаєві керував транспортним засобом HONDA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. На місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager 7510 ARLM 0320, результат якого встановив 0,61 проміле. Від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся, просив не застосовувати до нього стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки посвідчення водія йому необхідне для подальшого проходження служби в Збройних силах України.

Постановою судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2025 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Михайленко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік змінити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, але КК України містить відповідну статтю, у зв`язку з чим захисник Михайленко А.В. вважає за можливе застосувати її за аналогією. Апелянт наголошує, що ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаюється та усвідомив, що його дії є вкрай неприпустимими, зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятною, а отже не має наміру ухилятися від відповідальності. До того ж, ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації в умовах воєнного стану в військовій частині НОМЕР_2 та займає посаду водія зенітного відділення зенітного взводу роти охорони та оборони в/ч НОМЕР_3 . Відсутність водійського посвідчення унеможливить виконання ним свого обов`язку щодо захисту держави від збройної агресії рф. Згідно службової характеристики ОСОБА_1 характеризується позитивно та сумлінно виконує свої службові обов`язки, поставлені перед ним керівництвом. Крім того, судом першої інстанції при розгляді справи не було встановлено обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 та його протиправні дії не завдали будь-кому шкоди, не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, розкаявся в скоєному.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560938 від 15 березня 2024 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 15 березня 2024 р. о 23 год. 00 хв. в м. Миколаєві по вул. Металургів, 34, керував транспортним засобом HONDA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. На місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager 7510 ARLM 0320, результат якого встановив 0,61 проміле. Від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;

- роздруківкою результату огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським, від 15 березня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 7510, який показав 0,61 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксований виявлені у нього ознаки сп`яніння, та результат огляду «позитивний, 0,61 ‰»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 15 березня 2024 р., у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: переслідування патрульним поліцейським автомобілем автомобілю марки HONDA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та його зупинення, встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейські виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю, тремтіння пальців рук та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, на що водій погодився та пройшов його, результат тесту склав 0,61‰. Після оголошення ОСОБА_1 результату тесту поліцейський запитує у нього згодний чи ні він з таким результатом на що водій відповідає, що не згодний. У зв`язку з чим поліцейський пропонує проїхати у медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовляється. Після цього поліцейські оформили матеріали про адміністративні правопорушення за участю ОСОБА_1 .

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drager 7510 ARLM 0320, роздруківка результату огляду та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписані ОСОБА_1 . Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

Як протокол про адміністративне правопорушення від 15 березня 2024 року, так і акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору ARLM, а також роздруківка результату тестування на стан сп`яніння підписані ним без зауважень та застережень, що свідчить про те, що останній врешті погодився з результатами огляду, проведеному поліцейським, від огляду у медичному закладі - відмовився.

В сукупності перелічені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом такими, що отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Як в суді першої інстанції ОСОБА_1 , так і його захисник в апеляційній скарзі визнають факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560938 від 15 березня 2024 р., а доводи апеляційної скарги стосуються зміни постанови судді суду першої інстанції в частині призначеного адміністративного стягнення.

Щодо незастосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом та врахування при цьому факту перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації.

Так, санкція частини 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення наступних адміністративних стягнень: штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто при обранні адміністративного стягнення застосування позбавлення спеціального права права керування транспортним засобом поряд зі штрафом при притягненні водія до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обов`язковим, безальтернативним.

Тому суд першої інстанції, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, діяв в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід взяти до уваги, що відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому при обранні адміністративного стягнення за правопорушення, визначене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не передбачено врахування пом`якшувальних обставин.

Також апеляційний суд звертає увагу на положення частини 4 статті 30 КУпАП, відповідно до якої визначені обмеження для застосування судом позбавлення права керування засобами транспорту, а саме: таке стягнення не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом цієї норми закону інших виключень для застосування позбавлення права керування засобами транспорту не передбачено.

За такого адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в межах, які встановлені санкцією частини 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності з вимогами статей 30, 33-36 КУпАП та у межах передбаченого ст. 38КУпАП строку.

Тому підстав для зміни постанови судді в частині накладеного стягнення суд апеляційної інстанції не вбачає.

При цьому посилання апелянта на те, що позбавлення його права керування автомобілем унеможливить виконання ним своїх обов`язків щодо захисту держави, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки санкція за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційний суд відхилив клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Михайленка О.В. про закриття провадження у справі через сплив на день ухвалення постанови апеляційним судом строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Так, відповідно до частини 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відповідно до змісту ст. 294 КУпАП апеляційний суд перевіряє законність ухваленої суддею суду першої інстанції постанови, зокрема, правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

На день розгляду справи судом першої інстанції - ухвалення суддею постанови 19 лютого 2025 року не закінчилися строки накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 15 березня 2024 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 560938 від 15 березня 2024 р.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять. ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Олександра Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна