Справа № 186/447/25
Провадження № 3/0186/117/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

20 березня 2025 року м. Шахтарське

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Військової частини НОМЕР_1 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, начальника групи розвідки начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , притягнутого за ч.2 ст.172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В протоколі серії А4931 №6 від 26 лютого 2025 року зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.01.2024 № 8 на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника групи розвідки - начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , покладено обов`язок проведення службового розслідування до 26.01.2025 року за фактом неповернення з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 , робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , який знаходився в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 , та станом на день складання протоколу про військове адміністративне правопорушення, а саме 26.02.2024, вказане службове розслідування не завершено через недбале ставлення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до військової служби.

Не виконавши наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.01.2024 №8 та не повідомивши у встановленому порядку про неможливість виконати наказ своєчасно та в повному обсязі, старший лейтенант ОСОБА_1 всупереч інтересам військової служби, будучи військовою посадовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУПАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 факти несвоєчасного виконання наказу командира визнав, однак повідомив, що його несвоєчасне виконання пов`язане з об`єктивними обставинами, а саме великої завантаженості в роботі та виконання інших задач, періодичному відсутні зав`язку, надання першочергових недостовірних відомосте про особу відносно якої необхідно провести перевірку, а саме невірно зазначено прізвище ОСОБА_3 , також ОСОБА_2 був прикомандирований з іншої військової частини, що також ускладнило проведення службової перевірки. Також ОСОБА_1 повідомив, що на даний час проведення службової перевірки відносно ОСОБА_2 завершено.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено:

- витяг з наказу №27 від 17.09.2023 року про призначення ОСОБА_4 командиром військової частини НОМЕР_3 ;

- витяг з наказу №8 від 29.08.2023 року про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 ;

- витяг з наказу №8 від 10.01.2025 року про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_2 стосовно обставин його неповернення з лікування;

- лист командира військової частини НОМЕР_3 відповідно до якого службове розслідування ОСОБА_1 станом на 26.02.2025 року не завершено та клопотань про продовження строку розслідування не надходило, у зв`язку з чим складено до суду спрямовано протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого .2 ст.172-15 КУпАП.

Надавши оцінку протоколу та з`ясованим під час судового розгляду обставинам, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Суд чи інша посадова особа, що здійснює розгляді протоколу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

В вину ставиться недбале ставлення військовою службовою особою, до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що передбачено ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

Недбале ставлення до служби припускає несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

Згідно ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначений обов`язок кожного військовослужбовця щодо непорушного додержання вимог Конституції України та законів України, військової дисципліни, знання та виконання своїх обов`язків та додержання вимог Статутів Збройних Сил України. Аналогічні вимоги закріплено у ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

При визначенні сфери службової недбалості підлягають установленню межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

На це в своїй постанові від 21.05.2021 у справі № 185/12161/15-к вказав Верховний Суд, який зазначив, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Як вбачається з витягу з наказу заступника командира військової частини НОМЕР_1 №8 від 10.01.2025 року, ОСОБА_1 з 30.08.2023 було призначено на посаду начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягу з наказу №8 від 10.01.2025 року ОСОБА_1 наказано провести службове розслідування відносно ОСОБА_2 стосовно обставин його неповернення з лікування, строк виконання наказу до 26.01.2025 року.

В той же час, доказів недбалого ставлення ОСОБА_1 до службових обов`язків, передбачених Статутами, суду не надано. Відомості щодо недбалого ставлення ОСОБА_1 до службових обов`язків зазначено лише в протоколі та листі командира військової частин. Будь-яких матеріалів службового розслідування, пояснень свідків чи інших матеріалів, до протоколу не додано.

При цьому з копії витягу з заказу №37 від 17.03.2025 року про результатами службового розслідування наданого ОСОБА_1 вбачається, що службове розслідування відносно ОСОБА_2 стосовно обставин його неповернення з лікування завершено.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України), а тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

Так як матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів невиконання чи неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що вказувало б на його недбале ставлення до військової служби, провадження у справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247 ч.1 п.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

СУДДЯ: С.М. Демиденко

Постанова набирає законної сили ______________________

Строк пред`явлення постанови до виконання _______________________