Справа № 681/34/25
Провадження 3/681/69/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В., за участю секретаря Арзанцевої І.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 208976 від 30.12.2024, ОСОБА_1 30.12.2024 о 17.18 год на автодорозі М-30 514 км. 400 м поблизу с. Краснопілка, кермуючи автобусом БАЗ А07921, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Toyota Highlander Hybrid, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункти 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

На думку інспектора Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Андріяшина А.С., ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього Кодексу визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону.

Так, стаття 124 КУпАП встановлює відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Пленум Верховного Суду України у пункті 26 постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначає, що відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі пошкодження транспортних засобів внаслідок порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху.

Так, згідно з фабулою правопорушення, яка викладена у вказаному вище протоколі, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 та 13.1 Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Пункт 12.1 ПДР встановлює вимогу, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Окрім того, у п. 13.1 ПДР встановлено обов`язок водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З системно аналізу цих пунктів ПДР судом встановлено, що у разі їх порушення, відповідальність за ст. 124 КУпАП наступає за умови, що водій не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу з урахування дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і його стану, внаслідок чого не зміг контролювати рух такого транспортного засобу або безпечно керувати ним, в тому числі дотриматись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим, Національною поліцією України не доведено, що у дорожній обстановці, яка склалася, водій автобуса БАЗ А07921 ОСОБА_1 не дотримався указаних вище пунктів правил дорожнього руху, та мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки Toyota Highlander Hybrid номерний знак НОМЕР_3 .

Суд доходить до такого висновку на підставі оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ОСОБА_1 у своїх поясненнях не заперечив факт дорожньо-траспортної пригоди та зіткнення з автомобілем марки Toyota Highlander Hybrid, номерний знак НОМЕР_3 у вказаному в протоколі місці та часі. Однак вказав, що не мав технічної можливості уникнути зіткнення з цим автомобілем з наступних підстав. Так, останній показав, що кермував автобусом марки БАЗ А07921, номерний знак НОМЕР_2 , та безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою рухався по правій крайній смузі автодороги М-30 514 км. 400 м поблизу с. Краснопілка в напрямку м. Умань Черкаської області з приблизною швидкістю 70 км/год. У процесі руху він побачив, що попереду на автодорозі розвертався вантажний автомобіль з причепом з його смуги руху на зустрічну у зв`язку з чим почав гальмувати, однак в цей момент на його смугу руху виїхав спочатку білий легковий автомобіль, марку якого він не запам`ятав, а після нього безпосередньо перед автобусом БАЗ А07921 на мінімальній відстані автомобіль Toyota Highlander Hybrid, номерний знак НОМЕР_3 , яким, як пізніше з`ясувалось, керував ОСОБА_2 . Вказані дії водіями цих автомобілів вчинені з метою уникнення зіткнення з вантажним автомобілем, який розвертався попереду. Оскільки водій автомобіля Toyota Highlander Hybrid виїхав безпосередньо перед автобусом БАЗ А07921, ним застосоване екстрене гальмування, однак внаслідок мінімальної відстані між транспортними засобами, уникнути зіткнення в його задню частину не вдалось. Після розвороту, вантажний автомобіль зупинився на узбіччі дороги в напрямку м. Гайсин Вінницької області.

Указані вище пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з фактичними даними, які повідомив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 . Так, останній вказав, що у час та місці зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення, рухався у лівій смузі автодороги М-30 514 км. 400 м поблизу с. Краснопілка в напрямку м. Умань Черкаської області та метою уникнення зіткнення з вантажним автомобілем з причепом, який розвертався попереду, був змушений здійснити маневр та різко виїхати в праву смугу безпосередньо перед автобусом БАЗ А07921 на мінімальній відстані, а тому вважає, що водій цього транспортного засобу не мав технічної можливості уникнути зіткнення з його автомобілем. Матеріальних претензій до ОСОБА_1 не має.

Оглядом схеми місця дорожньо транспортної пригоди, яка складена інспектором Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Андріяшиним А.С., установлено, що на ній відображено розміщення транспортних засобів на автодорозі М-30 514 км. 400 м поблизу с. Краснопілка в напрямку м. Умань Черкаської області, а саме Toyota Highlander Hybrid, номерний знак НОМЕР_3 та автобуса БАЗ А07921, номерний знак НОМЕР_2 . Зі схеми вбачається, що транспортні засоби знаходяться на відстані 40 м один від одного, при чому автомобіль Toyta Highlander Hybrid на узбіччі дороги, а автобус БАЗ А07921 у правій смузі проїжджої частини. З цієї схеми не можна встановити, які саме обставини зафіксовано поліцейським механізм дорожньо-транспортної пригоди чи розміщення транспортних засобів після події. Також схема не враховує показання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розвороту попереду вантажного автомобіля з причепом безпосередньо перед зіткненням указаних вище транспортних засобів, оскільки такі дані жодним чином не відображені, а також не здійснено будь-яких розрахунків з урахуванням цієї обставини. Загалом указана вище схема не відтворює механізм дорожньо-транспортної пригоди в динаміці від її початку та до завершення (а.с. 6).

Показання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розвороту вантажного автомобіля з причепом підтверджено копією протоколу ЕНА № 3760681 від 30.12.2024 щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з фабули якого установлено, що він 30.12.2024 поблизу с. Краснопілка, кермуючи транспортним засобом, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР (а.с. 7).

Дані щодо детального механізму дорожньо транспортної пригоди не мітяться й у світлинах, які відзняті поліцейським безпосередньо після цих подій (15-18, 21-23). Разом з тим, на одній із них (а.с. 16) зафіксовано факт знаходження на узбіччі дороги в напрямку м. Гайсин Вінницької області вантажного автомобіля з причепом, що також узгоджується з показаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Матеріали не містять інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), при цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене вище, суд доходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , а саме протокол про адміністративне правопорушення та додатків до нього викликають розумні сумніви, а їх наявність не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom, п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Враховуючи, що винуватість ОСОБА_1 в цьому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Сергій ІЛЛЮК