Справа № 127/4815/25
Провадження № 3/127/1021/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бернади Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Вінницької районної ради та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно без поважних причин подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021, 2022 та 2023 роки.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він дійсно не подав вчасно зазначені у протоколах декларації. Разом з тим, зазначив, що він не подав декларації вчасно, оскільки захворів на тяжку хворобу.

Захисник Остапчука М.В. у судовому засіданні наголосила на тому, що її підзахисний мав поважну причину пропуску строку подання декларацій, а тому просила визнати правопорушення малозначними та звільнити ОСОБА_1 від адміністративно відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні вважала за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

З матеріалів справи випливає, що відповідно до протоколу та рішення 1 сесії 8 скликання Вінницької районної ради від 24.11.2020 ОСОБА_1 набув повноважень депутата 8 скликання Вінницької районної ради.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII) ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

Зі змісту примітки до статті 172-6 КпАП випливає, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з пунктом 2-7 Прикінцевих положень Закону № 1700-VII особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для поданім яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» НАЗК підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4 (далі Роз`яснення).

НАЗК надало роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 або абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року;

2) декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII протягом тридцяти днів з дня припинення діяльності, Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності;

3) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Як вже суд зазначив вище, пунктом 2-7 Прикінцевих положень Закону № 1700-VII встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічні декларації за 2021 та 2022 роки до 31.03.2024, а за 2023 рік - до 31.03.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті НАЗК, встановлено, що ОСОБА_1 подав щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, о 16:39 год. 22.11.2024, о 10:37 год. 06.12.2024 та об 11:33 год. 10.12.2024.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Як повідомила в судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник, причиною несвоєчасного подання зазначених у протоколах декларацій було тяжке захворювання ОСОБА_1 , операція та подальше лікування. На підтвердження зазначеної обставини захисник ОСОБА_1 надала суду ряд медичних документів, якими підтверджується діагноз останнього. Разом з тим, суд враховує, що зі змісту наданих документів випливає, що ОСОБА_1 22.10.2021 отримав направлення на проведення необхідного дослідження та цього ж дня йому було проведене хірургічне втручання операцію. У подальшому, згідно з медичними виписками ОСОБА_1 рекомендовані періодичні огляди та спостереження у сімейного лікаря. З-поміж наданих захисником документів містяться виписки за результатом огляду ОСОБА_1 22.12.2022 та 06.03.2025. Будь-яких відомостей, які б підтвердили, що ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою або перебуванням на лікуванні не міг подати відповідні декларації в період з 01.01.2024 до 31.03.2024, суду надано не було. Також суду не було надано доказів того, що встановлений ОСОБА_1 діагноз та пов`язане з ним лікування унеможливлювали подачу ним електронних декларацій.

Саме тому, суд оцінює критично доводи захисника Остапчука М.В. щодо поважності причин несвоєчасної подачі декларацій.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання без поважних причин ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Саме тому, суд вважає, що дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було, натомість у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мав важке захворювання, яке призвело до довготривалого лікування та медичного спостереження, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з урахуванням приписів статті 36 КпАП.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення з урахуванням приписів частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: