ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М.,

за участю захисника адвоката Гавриленка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Гавриленка В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень,-

в с т а н о в и л а:

постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 01.11.2024 року об 11-00 годин, проходячи військову службу на посаді т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 здійснив незаконне копіювання, зберігання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у електронній формі.

Так, т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 , в ході виконанні службових обов`язків, у порушення вимог, передбачених п.12 ПКМУ від 19.10.2016 № 736 «Про затвердження типової інструкції про порядок обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», ст. 8,9 ЗУ «Про захист інформації в інформаційних системах телекомунікаційних системах», ст. 21 ЗУ «Про інформацію», на території пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 здійснив копіювання та подальше зберігання 5-ох електронних файлів у форматі «Word» на службовий не категорований ноутбук марки «Asus», серійний номер: NANXCV060290426 (в інформаційній (автоматизованій) системі на базі «Windows 10 корпоративна LTSC), під назвами «інструкція Ч засобів техніч розвід» (розміром 19,7,0 Кб, на 2 аркушах ), «інструкція дій управління та підрозділів 2013» ( розміром 65,5 Кб, на 5 аркушах ) та «+Проєкт плану реагування -1» (розміром 78,4Кб, на 16 аркушах), «+Додаток 1» (розміром 16,2 Кб, на 1 аркуші), «+інструкція з роботи керівника ОГ1» (розміром 32,4 Кб, на 3 аркушах).

Під час огляду зазначених файлів було з`ясовано, що в них містяться відомості, які підпадають під підпункт 1.1 та підпункт 2.2 «Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію (ПСІ-2023)», затвердженого наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандувача ЗС України 30.01.2023 №12 та мають ступінь секретності «Для службового користування», розголошення яких може призвести до втрати службової інформації, що є власністю держави (акт огляду від 01.11.2024 року).

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.п. 13,14,38 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання, і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженою постановою КМ України від 19.10.2016 №736, чим створив передумови до витоку службової інформації, скоїв триваюче правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 212-6 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Гавриленко В.В., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі захисник адвокат Гавриленко В.В., оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.212-6 КУпАП України, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в описовій частині протоколу не зазначено чи має ОСОБА_1 право на роботу з документами з грифом обмеження доступу «Для службового користування», в яких міститься службова інформація, якої форми та у зв`язку з чим надано таке право, що є обов`язковим елементом обов`язковим елементом об`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Наголошує, що в протоколі не зазначені фактичні обставини, зокрема місце, з якого ОСОБА_1 скопійовані файли, коли та у який спосіб, за допомогою якого системного забезпечення. При цьому, посилання в протоколі на інформаційну систему Windows 10, свідчить про некомпетентність працівника СБУ з вказаного технічного питання, оскільки Windows 10 є операційною системою, тобто платформою для роботи інших програм, сама по собі Windows 10 не виконує функції інформаційної системи без додаткових прикладних програм. Водночас, інформаційна система, як комплекс включає: апаратуру, програмне забезпечення, організаційні процедури та інші компоненти, отже операційна система Windows 10, є лише частиною програмного забезпечення.

Звертає увагу, що адміністративна відповідальність не може наступати за порушення вимог законів, яких не існує. Крім того, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.12 ПКМУ №736, яка жодного відношення до незаконного копіювання будь-якої інформації не має, як і ст. 212-6 КУпАП. Крім того, останньому інкриміновано порушення вимог ЗУ «Про захист інформації в інформаційних системах телекомунікаційних системах», однак назву вказаного закону змінено на ЗУ «Про захист інформації в інформаційно- комунікаційних системах телекомунікаційних системах», зміна назви мала на меті врахувати сучасну термінологію та відповідати новим реаліям використання інформаційно-комунікаційних технологій. ЗУ «Про інформацію», порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , не передбачено будь-яких санкцій за порушення вимог ЗУ про інформацію.

Стверджує, що має бути встановлений та ідентифікований технічними засобами та програмним забезпеченням користувач, який має повноваження для обробки службової та /або таємної інформації, під час якої повинен забезпечуватися її захист від несанкціонованого та неконтрольованого ознайомлення, модифікації, знищення, копіювання, поширення. Матеріали справи не містять даних про втручання та незаконне копіювання ОСОБА_1 , як належним або неналежним користувачем інформації з певної інформаційної системи у будь-який спосіб, крім того не встановлено, в якому вигляді була інформація, паперовому або електронному.

В матеріалах справи відсутній акт, за результатами експертної оцінки матеріальних носіїв інформації та/або акт комісії з питань роботи із службовою інформацією, відповідно до якого виявлену у ОСОБА_1 інформацію віднесено до службової.

Звертає увагу, що за вказаним фактом не проводилось службове розслідування, з метою встановлення неправомірних дій військовослужбовця. Також зазначає, що роздруківка електронного документу не вважається електронним документом без засвідчення підпису ЕЦП. Крім того, збір, фіксація, огляд та оцінка зібраних доказів по справі проведено супереч вимогам КУпАП та Інструкції про порядок оформлення в СБУ матеріалів про адміністративне правопорушення. Працівником СБУ, заміст протоколу огляду особи, самостійно складено акт огляду, який жодним чином не передбачений законодавством.

Вказує, що фіксацію властивостей електронного документу уповноваженою особою СБУ, проведено не у повному обсязі, оскільки в протоколі не зазначено коли створено файл, коли змінено, чи маються усі реквізити документа, оскільки відсутність хоча б одного реквізиту виключає його з числа офіційних. У документах, в яких, на думку працівників СБУ, є відомості, які містять службову інформацію, не має ані номеру примірника, ані дати затвердження, ані номеру реєстрації. Крім того. Пункт ПСІ-2023 відмінні від тих, які зазначені в описовій частині фабули адміністративного правопорушення. Більш того, деякі з проектів електронних файлів взагалі 2012-2013 років, і будь-якого відношення до діяльності ЗСУ в період повномасштабного вторгнення рф та протидії загрозам національної безпеки не мають.

Звертає увагу, що в протоколі не конкретизоване обвинувачення, оскільки не зазначено яке саме адміністративне правопорушення вчинив ОСОБА_1 , незаконне копіювання інформації, з якої інформаційної системи та у якому вигляді, в електронному чи паперовому, що виключає накладення на нього стягнення.

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 , на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та за участю його захисника адвоката Гавриленка В.В.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції прийшов до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується

- протоколом №7-П про адміністративне правопорушення від 01.11.2024;

- актом огляду від 01.11.2024р., з якого вбачається, що співробітником 7 відділу 5 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України підполковника ОСОБА_2 спільно з начальником ракетно-артилерійського озброєння старшим лейтенантом ОСОБА_3 , за участю та згодою т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 провели огляд службового ноутбуку «Asus» серійний номер NANXCV060290426, який належить військовій частині НОМЕР_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_1 . Оглядом встановлено, що у внутрішній пам`яті на жорсткому диску (на робочому столі) міститься файли, які містять в собі службову інформацію з грифом обмеженого доступу «Для службового користування». В ході огляду було виявлено файли: «інструкція Ч засобів техніч розвід» (розміром 19,7,0 Кб, на 2 аркушах ), «інструкція дій управління та підрозділів 2013» ( розміром 65,5 Кб, на 5 аркушах ) та «+Проєкт плану реагування -1» (розміром 78,4Кб, на 16 аркушах), «+Додаток 1» (розміром 16,2 Кб, на 1 аркуші), «+інструкція з роботи керівника ОГ1» (розміром 32,4 Кб, на 3 аркушах). Вищезазначені файли підлягають під пункти 1.1,2.2 «Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію» (ПСІ-2023) та мають гриф обмеження доступу «Для службового користування», розголошення яких може призвести до втрати службової інформації, що є власністю держави;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначив» копіювання виявлених файлів здійснював в службових цілях. Не розповсюджував та нікому не передавав»;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відповідно до яких, він проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді начальника служби ракетно - артилерійського озброєння. 01.11.2024 року був добровільно запрошений на проведення огляду службового ноутбуку ВЧА1823 марки «Asus», серійний номер: НОМЕР_2 , який використовується у службовій діяльності ТВО начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 . Під час огляду були присутні він, ОСОБА_1 та співробітник СБУ ОСОБА_4 . Під час огляду були виявлені документи: «інструкція Ч засобів техніч розвід» (розміром 19,7,0 Кб, на 2 аркушах ), «інструкція дій управління та підрозділів 2013» ( розміром 65,5 Кб, на 5 аркушах ) та «+Проєкт плану реагування -1» (розміром 78,4Кб, на 16 аркушах), «+Додаток 1» (розміром 16,2 Кб, на 1 аркуші), «+інструкція з роботи керівника ОГ1» (розміром 32,4 Кб, на 3 аркушах). Всі вищезазначені документи мають гриф обмеження доступу «Для службового користування» та містять в собі закриту службову інформацію. Вищезазначений документ не є категорованим та допущеним до роботи з документами, що мають гриф «Для службового користування». ОСОБА_1 пояснив, що зазначені документи були ним скопійовані на службовий ноутбук у службових цілях, без мети їх передачі, поширення, розповсюдження та передачі стороннім особам ;

- витягом з Наказу №309 від 04.05.2023 року, відповідно до якого покладено обов`язки начальника-штабу першого заступника командира військової частини на начальника інформаційно-аналітичної групи старшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

- повідомленням т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого ноутбук марки «Asus», серійний номер: НОМЕР_2 , відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 25.12.2023 №1055 перебуває у службовому користуванні та закріплено за начальником інформаційно-аналітичної групи старшого лейтенанта ОСОБА_1 Ноутбук марки «Asus», серійний номер: НОМЕР_2 не має впровадженої комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідальністю, відповідного класу та категорії;

- копією витягу із Наказу №272 від 08.04.2024 року, відповідно до якого надано доступ до державної таємниці старшому лейтенанту ОСОБА_1 , начальнику інформаційно-аналітичної групи надано допуск до державної таємниці за формою 3 (три) до відомостей та матеріальних носіїв секретної інформації з відповідним ступенем секретності «таємно» в обсязі своїх функціональних обов`язків;

- зобов`язанням ОСОБА_1 ;

-службовою характеристикою.

Оцінка доказів у відповідності до положень ст. 252 КУпАП здійснюється відповідним органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4. ст. 212-6 КУпАП, передбачено незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі - тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти п`яти неподаткових мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно виготовлених копій баз даних.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері доступу до інформації, що зберігається/обробляється/передається в інформаційних (автоматизованих) системах. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у здійсненні незаконного доступу до інформації, яка зберігається, обробляється чи передається в інформаційних (автоматизованих) системах, зокрема, системах, призначених для зберігання та обробки інформації з обмеженим доступом, а також здійсненні незаконного копіювання, безоплатного незаконного розповсюдження чи збуту такої інформації (таким чином у ч.4 цієї статті є матеріальним) та суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини тільки у формі прямого умислу.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд зауважує, що склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення.

Отже підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, який містить фабулу інкримінованого правопорушення, яка підлягає доказуванню, та на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у відповідній статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно із диспозицією ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , є незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у електронній формі, однак в судовому засіданні та відповідно до матеріалів справи не можливо встановити з яких саме інформаційно (автоматизованих) систем, чи електронних пристроїв здійснено копіювання, чи були ці пристрої категорованими, яким способом та за допомогою яких пристроїв та програм здійснено копіювання.

Крім того, за назвами документів неможливо поза розумним сумнівом стверджувати, що їх зміст відноситься до службової інформації, доступ якої обмежено. Виявлені файли знаходяться в текстовому редакторі Word, тобто не завірені, не зареєстровані, не мають відповідних реквізитів задля твердження, що вони мають статус документу, в будь який час можливе коригування вказаних файлів на зміст різного характеру, а тому неможливо стверджувати, що виявлені файли це є службовий документ, доступ до якого обмежений.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення повною мірою не відображає обставин здійснення ОСОБА_1 незаконного копіювання інформації, усіх складових інкримінованого правопорушення.

Крім того, з пояснень самого ОСОБА_1 та командира ВЧ ОСОБА_5 вбачається, що документи з грифом обмеження доступу «Для службового користування» використовуються ОСОБА_1 у службовій діяльності та ноутбук, на якому виявлені файли, є службовим, тобто знаходиться на території військової частини та ним користується ОСОБА_1 .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, у ньому не в повному обсязі викладено суть адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 4 ст. 212-6 КУпАП

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Тому суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Апеляційний суд зауважує, що ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді підлягає скасуванню, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 212-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката Гавриленка В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського Апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА