Справа № 297/4810/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/64/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.12.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 178488 від 21.11.2024 та постанови судді від 24.12.2024 вбачається, що 20.11.2024 о 23 год 20 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній (60-річчя Жовтня) у с. Сільце, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу, де їхав транспортний засіб «MAN 06K», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого відбулось зіткнення даних транспортних засобів, внаслідок чого такі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.2 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого ним адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій, просить постанову суду від 24.12.2024 змінити та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу без його участі, залишивши поза увагою той факт, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, зазначає, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнає вину та щиро кається у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому завдані збитки, травмованих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає. Разом з тим, звертає увагу на те, що суд не вмотивував свої висновки при накладенні на нього максимального виду стягнення.

-2-

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, судову кореспонденцію отримували, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи у розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 251, 252 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Cуд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній 20.11.2024 о 23 год 20 хв, керуючи транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній (60-річчя Жовтня) у с. Сільце, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу, де їхав транспортний засіб «MAN 06K», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого відбулось зіткнення даних транспортних засобів, внаслідок чого такі отримали механічні пошкодження.

Порушення ОСОБА_1 12.2 Правил дорожнього руху України підтверджується як протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 178488 від 21.11.2024, так і даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3

-3-

При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, що останнім не оспорюється.

При оцінці доводів апеляційної скарги про надмірну суворість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Санкція ст. 124 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин справи, ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній (60-річчя Жовтня) у с. Сільце, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу, де їхав транспортний засіб «MAN 06K», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого відбулось зіткнення даних транспортних засобів, внаслідок чого такі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.2 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Із наявних у матеріалах справи доказів, а саме: схеми місця ДТП, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що у вантажного автомобіля «MAN 06K», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_3 , пошкоджена задня права шина та диск правої сторони правого бака, праве крило у напівпричепа «Schmitz», д.н.з. НОМЕР_3 наявні пошкодження задньої правої шини, кришки палетника, задньої правої освітлювальної панелі, крила та правого колеса.

З пояснень потерпілого ОСОБА_3 , окрім іншого, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди керований ним ватажний автомобіль та напівпричіп отримали механічні пошкодження на суму близько 100000 грн.

Разом з тим, жодних відомостей про відшкодування потерпілому заподіяної шкоди ОСОБА_1 не надано, як і не надано будь-яких даних про його особу, на які вказується останнім в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема: характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення грубе порушення правил дорожнього руху, визнання ним своєї вини, відсутність даних про відшкодування шкоди потерпілому шкоди, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП, а саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців.

Жоден із більш м`яких видів стягнення, на думку апеляційного суду, не зможе здійснити виховного впливу на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та запобігти вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

-4-

Що стосується доводів ОСОБА_1 про необхідність накладення на нього стягнення саме у виді штрафу, то з урахуванням вищенаведеного, такі не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді. Останній не виявив бажання довести суду обставини, які давали б підстави для застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Разом з тим, статтею 27 КУпАП визначено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Як вбачається матеріалів справи ОСОБА_1 офіційно не працює, жодних відомостей про наявність у нього будь-якого джерела доходу ним не надано.

ОСОБА_1 не має самостійного заробітку та не зможе самостійно забезпечити виконання стягнення у виді штрафу, а тому застосування такого виду стягнення у даному випадку є недоцільним та не забезпечить досягнення мети його накладення.

Визнання ОСОБА_1 вини не є беззаперечною підставою для накладення на нього стягнення у виді штрафу, оскільки обставини справи враховуються у сукупності.

Крім того, стороною захисту не надано відомостей про те, що право керувати транспортними засобами є необхідним для ОСОБА_1 в силу зайняття тією чи іншою діяльністю, й доказів на підтвердження вказаного матеріали справи не містять.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців відповідно до санкції ст. 124 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

-5-

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ст. 124 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів необґрунтованість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для зміни оскаржуваного судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.12.2024 щодо нього, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя