П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2025 Справа №607/1247/25 Провадження №3/607/1035/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович під час розгляду матеріалів, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

21.01.2025 з УПП в Тернопільській області ДПП до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності:

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) (справа № 607/1247/25; провадження № 3/607/1035/2025).

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 607/1250/25; провадження № 3/607/1037/2025).

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа № 607/1255/25; провадження № 3/607/1039/2025).

Суд вважає, що спільний розгляд таких справ є доцільним та не суперечить вимогам закону, забезпечить реалізацію положень статті 36 КУпАП, що також сприятиме забезпеченню прав ОСОБА_1 , якого притягують до адміністративної відповідальності.

За таких підстав суд доходить висновку, що вказані справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП, слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справи № 607/1247/25 (провадження № 3/607/1035/2025).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138395 від 16 січня 2025 року зазначено, що 16 січня 2025 року у АДРЕСА_1 , близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: нецензурно висловлювався, погрожував фізичною розправою, ображав, чим створив психологічний тиск та вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 173-2 КУпАП (справа № 607/1247/25).

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138393 від 16 січня 2025 року, ОСОБА_1 16 січня 2025 року у АДРЕСА_1 , о 22 год. 00 хв., вчиняв домашнє насильство стосовно своєї дитини ОСОБА_3 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою та вчиняв сварку, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 173-2 КУпАП (справа № 607/1250/25).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138394 від 16 січня 2025 року зазначено, що 16 січня 2025 року у АДРЕСА_1 , о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняв домашнє насильство відносно своєї жінки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, чим вчиняв насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП (справа № 607/1255/25).

Від представника ОСОБА_1 адвоката Недокуса Віктора Ігоровича надійшли заперечення на протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП, в яких адвокат вказав, що ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства, а подія, що відбулась не мала ознак домашнього насильства, мало місце виключно суперечка та непорозуміння з дружиною в присутності у квартирі дітей, однак, жодної нецензурної лайки у бік дружини та дітей ОСОБА_1 не висловлював та тиску психологічного характеру не вчиняв, а нецензурна лексика використовувалась для «зв`язки слів», проте, на вказану подію дружина викликала працівників поліції, які притягнули його до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, винуватим себе у вчинені адміністративних правопорушень не визнає.

Представник ОСОБА_1 адвокат Недокус В.І. пояснив, що домашнього насильства його довіритель не вчиняв, а мала місце лише побутова сварка.

Крім того, у судовому засіданні потерпілі відповідно до протоколів особи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 пояснили, що 16 січня 2025 року просто виник побутовий конфлікт між чоловіком та дружиною, а домашнього насильства щодо них не було.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша); адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до частини другої статті 173-2 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі Закон № 2229).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону № 2229 домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону № 2229 психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз приписів частини першої статті 173-2 КУпАП, пунктів 3 та 14 частини першої статті 1 Закону № 2229 дає підстави для висновку, що домашнє насильство матиме місце та утворюватиме склад адміністративного правопорушення, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або реальність агресивної поведінки поза розумним сумнівом свідчить, що кривдник своїми діями таку шкоду завдав.

Власне конфліктні стосунки між чоловіком та дружиною, чоловіком, дружиною та дітьми, іншими близькими особами, не можуть безумовно утворювати склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП якщо правоохоронними органами не доведено у встановленому законом порядку, що мало місце настання наслідків, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП. Сам факт звернення до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства. Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138395 від 16 січня 2025 року, серії ВАД № 138393 від 16 січня 2025 року, серії ВАД № 138394 від 16 січня 2025 року, додано: заяву ОСОБА_4 від 16 січня 2025 року; письмові поясненням ОСОБА_4 від 16 січня 2025 року; формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16 січня 2025 року; терміновими заборонними приписами стосовно кривдника серії АА № 438338 від 16 січня 2025 року, серії АА № 438440 від 16 січня 2025 року, серії АА № 162375 від 16 січня 2025 року; рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Р. Кадубенка від 16 січня 2025 року; заявою ЄО за № 2227 від 16 січня 2025 року (домашнє насильство).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними і беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яку притягують до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Враховуючи наведене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Перевіркою матеріалів справи в ході розгляду встановлено, що матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які б беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно потерпілих: дружини ОСОБА_4 , синів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

У судовому засіданні надали вичерпні пояснення ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , які зазначили, що не вважають, що стосовно них з боку ОСОБА_1 було вчинено домашнє насильство, йде мова про звичайний сімейний конфлікт, який не спричинив їм якоїсь шкоди. Дружина ОСОБА_1 зазначила, що викликала правоохоронців, перебуваючи у емоційному стані, проте не вважає, що її чоловік вчинив домашнє насильство. Як до конфлікту, так і після вони живуть нормально, життям звичайної сім`ї, з чоловіком конфлікти відсутні.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог частини другої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупністю матеріалів, досліджених у цій справі про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП, Суд бере до уваги пояснення членів його сім`ї, учасників конфлікту, що засвідчили про відсутність в його діях складу цих адміністративних правопорушень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене вище, дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 138395 від 16 січня 2025 року, серії ВАД № 138393 від 16 січня 2025 року, серії ВАД № 138394 від 16 січня 2025 року, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7 9, 33 36, 173-2, 245, 247, 251 252, 280, 283 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Об`єднати в одне провадження справу № 607/1247/25 (провадження № 3/607/1035/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, справу № 607/1250/25 (провадження № 3/607/1037/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП та справу № 607/1255/25 (провадження № 3/607/1039/2025) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер справи № 607/1247/25 (провадження № 3/607/1035/2025).

2. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

3. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

5. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

6. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець