ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/ 747 /25 Головуючий 1 інстанції: Шаренко С.Л.
Провадження №: 33/818/610/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника, за умови, що правопорушник взяв захист своїх інтересів на себе, з участю прокурора Кубаха М.А., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Київського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який працює на посаді начальника відділу гідрології Харківського регіонального центру з гідрометеорології, проживає в АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

27 січня 2025 р. до Київського районного суду м. Харкова з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшли протоколи про адміністративні правопорушення складені за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , які постановою Київського районного суду м. Харкова від 28.01.2025 об`єднані в одне провадження.

Так, ОСОБА_1 , будучи начальником відділу гідрології Харківського регіонального центру гідрометеорології, та будучи згідно з п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VІІ, перед визначенням собі розмірів коефіцієнту трудової участі, премії, підписанням пропозиції у вигляді відомості на виплату премії за квітень 2023 року та поданням цієї пропозиції Комісії з преміювання, 24.04.2023 не повідомив безпосереднього керівника (директора Центру ОСОБА_2 ) у встановленому законом порядку про наявність в нього реального конфлікту інтересів. Окрім того, ОСОБА_1 будучи начальником відділу гідрології Харківського регіонального центру гідрометеорології, та будучи згідно з п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VІІ суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VІІ, в умовах реального конфлікту інтересів 24.04.2023 на власний розсуд визначив працівникам цього відділу розміри коефіцієнту трудової участі та премії, у тому числі собі, підписав пропозицію у вигляді відомості на виплату премії за квітень 2023 року, де зазначив ці розміри, і подав її Комісії з преміювання.

Аналогічні дії, ОСОБА_1 вчиненні 25.05.2023, 27.06.2023, 26.07.2023, 28.08.2023, 26.09.2023, 26.10.2023, 27.11.2023, 20.12.2023, 25.01.2024, 23.02.2024, 25.03.2024, 24.04.2024, 28.05.2024, 25.06.2024, 25.07.2024, 28.08.2024, 28.10.2024.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст.172-7 КУпАП - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає:

1) Харківський регіональний центр гідрометеорології не є державним органом.

2) правопорушник не є посадовою особою державного органу у розумінні пп. и п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

3) правопорушник не може визначати коефіцієнт трудової участі, так як цим займається відповідна комісія з преміювання, яка створюється наказом по РЦГМ, а затверджує КТУ начальник РЦГМ.

4) відповідно до Роз`яснень НАЗК щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці №11 від 13.06.2022 року, конфлікт інтересів керівника відсутній коли керівник приймає рішення щодо виплати собі стимулюючих виплат за погодженням з керівником вищого рівня.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання прибули особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та прокурор Кубах М.А.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлював незгоду з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати, визнати його невинним у вчиненні даного адміністративного правопорушення і закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник наголошував, що він не є посадовою особою державного органу, тому не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, а також не може нести відповідальність за визначення собі коефіцієнту трудової участі, оскільки затверджує коефіцієнт трудової участі начальник РЦГМ.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вказував, що вина правопорушника була доведеною судом першої інстанції на підставі сукупності зібраних доказів.

Прокурор вважає, що судом першої інстанції правильно віднесено правопорушника до посадових та службових осіб інших державних органів у розумінні пп. и п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». Відділ гідрології, начальником якого був правопорушник, керується відповідним положенням, є неприбутковою організацією, підпорядковується Харківському регіональному центру гідрометеорології, що в свою чергу належить до сфери управління ДСНС України та за організаційно-правовою формою є державною організацією. Разом з тим ДСНС України є органом влади та має відповідні регуляторні та правозастосовні функції зокрема.

Що стосується роз`яснення НАЗК № 11 від 13.06.2022 року, на які посилається правопорушник, то прокурор зазначає, що дані роз`яснення, які втратили чинність 11.01.2024 року, трактуються правопорушником хибно. На думку прокурора, вина ОСОБА_1 є доведеною, адже він самостійно визначав собі пропозицію коефіцієнту трудової участі, яка в подальшому враховувалась при визначенні розміру премії, оскільки зазначена пропозиція була врахована відповідною комісією з преміювання.

Прокурор звертає увагу, що у відповіді на лист Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №3730/42-20/01-2024 від 21.11.2024 року директор Харківського РЦГМ ОСОБА_2 зазначила, між іншим, що порядок визначення КТУ працівників центру викладений в «Положенні про преміювання працівників Харківського регіонального центру з гідрометеорології». Пропозиції щодо КТУ подає безпосередній керівник працівника (начальник відділу, завідувач сектору) на бланку «Відомість на преміювання працівників…» як проєкт «Відомості…». КТУ встановлюється керівником підрозділу, виходячи з якості, вчасності виконаних робіт працівником згідно з місячним планом робіт.

Прокурор звертає увагу на п. 2.7.1 чинних Методичних рекомендацій НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, згідно з приписами якого слідує наступне.

Якщо окремі керівники, керуючись зазначеними положеннями, готуватимуть пропозиції щодо встановлення розміру власної премії, вони діятимуть в умовах реального конфлікту інтересів.

Для уникнення реального конфлікту інтересів під час подання особою пропозиції суб`єкту призначення / керівнику вищого рівня необхідно:

- утриматись від здійснення оцінки своєї роботи та, відповідно, внесення пропозицій щодо визначення собі конкретного розміру стимулюючої виплати;

- за наявності потреби надавати суб`єкту призначення/керівнику вищого рівня необхідну інформацію (у тому числі, інформацію про економію фонду заробітної плати), на підставі якої він зможе самостійно визначити конкретний розмір стимулюючої виплати.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до вказаної примітки, а також відповідно до пп. и п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами даного адміністративного правопорушення, серед інших, визнаються посадові та службові особи інших державних органів, а відповідно до пп. а п. 2 ч. 1 цього Закону суб`єктами даного адміністративного правопорушення визнаються також особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складені уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи начальником відділу гідрології Харківського регіонального центру гідрометеорології, та будучи згідно з п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», перед визначенням собі розмірів коефіцієнту трудової участі, премії, підписанням пропозиції у вигляді відомості на виплату премії за квітень 2023 року та поданням цієї пропозиції Комісії з преміювання, 24.04.2023 не повідомив безпосереднього керівника (директора Центру ОСОБА_2 ) у встановленому законом порядку про наявність в нього реального конфлікту інтересів. Окрім того, ОСОБА_1 будучи начальником відділу гідрології Харківського регіонального центру гідрометеорології, та будучи згідно з п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, діючи умисно, на власну користь, маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в умовах реального конфлікту інтересів 24.04.2023 на власний розсуд визначив працівникам цього відділу розміри коефіцієнту трудової участі та премії, у тому числі собі, підписав пропозицію у вигляді відомості на виплату премії за квітень 2023 року, де зазначив ці розміри, і подав її Комісії з преміювання.

Аналогічні дії, ОСОБА_1 вчиненні 25.05.2023, 27.06.2023, 26.07.2023, 28.08.2023, 26.09.2023, 26.10.2023, 27.11.2023, 20.12.2023, 25.01.2024, 23.02.2024, 25.03.2024, 24.04.2024, 28.05.2024, 25.06.2024, 25.07.2024, 28.08.2024, 28.10.2024.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст.172-7 КУпАП - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про те, що Харківський регіональний центр гідрометеорології не є державним органом, з огляду на те, що відповідно до п.п. 1.1, 1.5, 1.7 р. 1 Положення про Харківський регіональний центр з гідрометеорології, затвердженого наказом ДСНС від 19.03.2018 №183, Харківський РЦГМ є неприбутковою організацією, що належить до сфери управління Державної служби України з надзвичайних ситуації та безпосередньо підпорядковується Українському гідрометеорологічному центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій. РЦГМ є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України та банках України, печаткою із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням. РЦГМ є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Виходячи з цього суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про те, що вінне є посадовою особою державного органу у розумінні пп. и п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» необґрунтованими.

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 р. 5 Положення про відділ гідрології встановлено, що начальник відділу по «Класифікатору професій» відноситься до керівників. Начальник здійснює керівництво діяльністю відділом та підпорядкованими постами, безпосередньо підпорядкований начальнику Харківського РЦГМ.

Так ОСОБА_1 займав посаду начальника відділу гідрології, яка відповідно до Положення про відділ гідрології по «Класифікатору професій» відноситься до керівників, а тому він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що відповідно до Роз`яснень НАЗК щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці №11 від 13.06.2022 року, конфлікт інтересів керівника відсутній коли керівник приймає рішення щодо виплати собі стимулюючих виплат за погодженням з керівником вищого рівня, з огляду на те, що пропозиції з преміювання у вигляді відомостей правопорушник подавав Комісії, не повідомивши при цьому про конфлікт інтересів в його діях у встановленому законом порядку керівника вищого рівня ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Також суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів правопорушника про те, що він не може визначати коефіцієнт трудової участі, так як цим займається відповідна комісія з преміювання, яка створюється наказом по РЦГМ, а затверджує КТУ начальник РЦГМ, і тому в його діях відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься у ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП, особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

ОСОБА_1 , будучи посадовою особою державного органу, відповідно до п.п. и, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання нею службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, на підставі досліджених доказів встановлено, що наказом начальника Харківського регіонального Центру з гідрометеорології № 71/к від 31.03.2023, ОСОБА_1 , провідного гідролога гідрології, з 03.04.2023 переведено на посаду начальника відділу гідрології, з посадовим окладом 6133,00 гр. на місяць, із збереженням надбавки в розмірі 20%, на підставі заяви ОСОБА_1 від 28.03.2023.

Згідно з п.п. в п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 № 1298 встановлено: надати право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків: затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці.

Пунктом 1 р. VI Умов оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій Державної служби України з надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.08.2015 № 975, встановлено, що керівникам установ, закладів, організацій у межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, надається право: затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці. Порядок і умови преміювання (категорії працівників, які підлягають преміюванню, періодичність виплати премій тощо) установлюються положенням про преміювання, затвердженим керівником за погодженням з відповідним профспілковим органом (радою представників трудового колективу).

Відповідно до п. 4.12 р. 4 Колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом Харківського регіонального центру з гідрометеорології на 2019-2022 роки, затвердженого на загальних зборах трудового колективу Центру (протокол від 13.02.2019 №1), належить преміювати працівників за якісну і своєчасну роботу, до державних свят, за підсумками роботи за рік згідно з Положенням про преміювання за наявності коштів в межах фонду заробітної плати.

Згідно з п.п. 1.4, 1.5 р. 1 Положення про преміювання працівників та структурних підрозділів Харківського регіонального центру з гідрометеорології, що є додатком № 10 до вказаного Колективного договору, преміальний фонд РЦГМ являє собою різницю між доведеним ДСНС України місячним фондом заробітної плати і сумою фактичних обов`язкових виплат. Розподіл фонду преміювання РЦГМ здійснюється з урахуванням коефіцієнтів трудової участі (КТУ) кожного працівника та розрахованих коефіцієнтів преміювання згідно з посадовим окладом. За поданням керівників структурних підрозділів розгляд КТУ проводить Комісія з преміювання, яка створюється наказом по РЦГМ, затвердження КТУ здійснюється начальником РЦГМ.

Згідно з листом Центру від 22.11.2024 № 9920-1-1529/9920 встановлено, що подання, передбачені п. 1.5 р. 1 вказаного Положення, керівники структурних підрозділів Центру оформлюють у вигляді відповідних Відомостей.

Порядок визначення розмірів індивідуальних премій працівників встановлено р. 2 вказаного Положення. Зокрема, розмір премії кожного працівника залежить від щомісячної суми економії ФЗП (преміального фонду), коефіцієнта трудової участі, професійної кваліфікації співробітника відповідно до Єдиної тарифної сітки оплати праці працівників бюджетної установи та коефіцієнтів преміювання. Коефіцієнт трудової участі (КТУ) кожного працівника зазначається в межах від «0» до «1,5». КТУ керівництва РЦГМ та начальників підрозділів визначаються начальником РЦГМ. Начальники метеостанцій та відділів складають відомість КТУ, яка затверджується керівником центру.

Відповідно до п. 2.3 Методичних рекомендацій НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох можливих варіантів дій, рішень, або навпаки не вчиняти дію, не приймати рішення (тобто бездіяти).

Так, під час реалізації своїх службових повноважень ОСОБА_1 мав дискреційні повноваження, оскільки діяв на власний розсуд, визначаючи собі розмір КТУ у відомості на виплату премії (від «0» до «1,5»).

Відповідно до абз. 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у томі числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

З п. 2.7.1 Методичних рекомендацій НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів випливає наступне.

Якщо окремі керівники, керуючись зазначеними положеннями, готуватимуть пропозиції щодо встановлення розміру власної премії, вони діятимуть в умовах реального конфлікту інтересів.

Для уникнення реального конфлікту інтересів під час подання особою пропозиції суб`єкту призначення / керівнику вищого рівня необхідно:

- утриматись від здійснення оцінки своєї роботи та, відповідно, внесення пропозицій щодо визначення собі конкретного розміру стимулюючої виплати;

- за наявності потреби надавати суб`єкту призначення/керівнику вищого рівня необхідну інформацію (у тому числі, інформацію про економію фонду заробітної плати), на підставі якої він зможе самостійно визначити конкретний розмір стимулюючої виплати.

Дійсно згідно з п. 1.5 Положення про преміювання працівників та структурних підрозділів Харківського РЦГМ затверджує КТУ начальник РЦГМ, тобто ОСОБА_2 . Однак пропозицію щодо КТУ, яка стає основою для подальшого затвердження керівником РЦГМ, подають саме начальники відділів РЦГМ. Це також підтверджується відповіддю на лист Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №3730/42-20/01-2024 від 21.11.2024 року директора Харківського РЦГМ ОСОБА_2 , на що звертав увагу прокурор у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Тобто ОСОБА_1 , будучи начальником відділу гідрології Харківського РЦГМ, багаторазово подавав та підписував такі пропозиції у вигляді відомостей на виплату премій, де зазначав ці розміри, і подавав їх Комісії з преміювання. Зазначені пропозиції ОСОБА_1 без змін до запропонованих розмірів КТУ (а відповідно і розмірів премії) розглядалися Комісією з преміювання, членом якої, зокрема, він також був згідно з Наказом Харківського РЦГМ № НГ-18/9920 від 17.04.2023, та затверджувалися керівництвом РЦГМ, про що видавалися відповідні накази, детальні відомості про які містяться у матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що при цьому ОСОБА_1 не вживав жодних заходів на усунення ситуації конфлікту інтересів, діючи умисно, на власну користь.

Так, згідно з відповіддю директора Харківського РЦГМ ОСОБА_2 на лист Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №4061/42-20/03-2024 від 23.12.2024, в період з 01.01.2023 по 23.12.2024 жодних повідомлень від керівників структурних підрозділів, зокрема ОСОБА_1 , про наявність в них потенційного чи реального конфлікту інтересів в їх діяльності як начальників відділів Харківського РЦГМ не надходило.

Враховуючи все вищевикладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника, склади адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративні правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а також складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки, тяжкість ймовірних наслідків, згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП призначив адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило